[Jeg vil gjerne ønske en spesiell gjest velkommen til studioet vårt i dag.
Han er en veldig spesiell person, en helt i mine øyne.
I den mørkeste, siste tiden av koronapandemien, der vi ble trakassert av panikkanfall, der vi måtte oppleve endeløse
restriksjoner, der vi ble forbudt alt mulig, grunnla han "Senter for revurdering, oppklaring, rettsforfølgelse
og forebygging av forbrytelser mot menneskeheten".
Da det institusjonsbaserte vaksinasjonskravet ble innført, gikk han enda lenger og anmeldte rundt 600 kriminelle forhold til
den føderale statsadvokaten i Karlsruhe den 10. desember 2023.
Hans motto var: Staten skal ikke drepe mennesker.
Dette skjedde med tanke på denne eksperimentelle såkalte vaksinasjonen mot korona, der
det var mange bivirkninger, inkludert dødsfall.
Hans motto: Staten har ikke lov til å gjøre det. Vi har aldri gitt staten tillatelse til å gjøre dette.
Denne helten, som sto opp for landet vårt, som sto opp for menneskeheten som helhet, var ofte å
se på demonstrasjoner, sammen med Michael Ballweg.
Han har også bistått Michael Ballweg med juridisk støtte i forhandlingene og i retten, og jeg
vil gjerne ønske Ralf Ludwig velkommen i dag.
Ja, hei, takk for at jeg fikk komme hit.
Herr Ludwig, ZAAVV, dette senteret for etterforskning og rettsforfølgelse og forebygging av forbrytelser mot menneskeheten,
har nettopp skrevet en rapport til FN - ingen ringere enn FN.
Hva handler denne rapporten om? Hvorfor ble denne rapporten laget?
Hvorfor krevde din ikke-statlige organisasjon ZAAVV det?
Ja, vi vedtok "Verdenserklæringen om menneskerettighetene" i 1948.
Erfaringene fra andre verdenskrig og nazitiden førte til innføringen av de universelle
menneskerettighetene som individuelle rettigheter.
Og etter Verdenserklæringen om menneskerettighetene kom det ytterligere to pakter.
Den første er den sivile pakten, som omhandler sivile og borgerlige rettigheter, og den andre er den
sosiale pakten, som ytterligere konkretiserer og tydeliggjør de individuelle menneskerettighetene.
Og når det gjelder denne sosiale pakten, har man blitt enige om at statene skal legge frem en såkalt sosial
rapport hvert femte år fra begynnelsen av 2000-tallet.
Dette innebærer at delstatene må sende inn en delstatsrapport.
De må så å si legge fram en rapport om menneskerettighetssituasjonen slik
den er nedfelt i denne samfunnspakten.
Det dreier seg for eksempel om arbeidstakerrettigheter, likestilling, helse og kulturelle rettigheter.
Statene må jevnlig rapportere til omverdenen om disse rettighetene og om situasjonen i sine land.
På vei mot FN?
Mot FN. Det er FNs sosiale komité som gjør dette.
Dette er derfor en underorganisasjon eller undergruppering av FN.
Og hvert femte år må status rapporteres, så å si.
Hvordan er situasjonen her med lønn, likestilling og helsetjenester?
Finnes det grunnleggende helsetjenester, eller får folk best mulig behandling?
Hva med kulturelle rettigheter? Fordi kulturelle rettigheter også er individuelle menneskerettigheter.
Og ikke-statlige organisasjoner, inkludert enkeltpersoner, kan sende inn en såkalt skyggerapport eller
parallellrapport etter at disse rapportene er publisert.
Med andre ord, du sender en rapport til FN og sier:
Vel, her har staten rapportert veldig fint om hva den har oppnådd, men mange ting har blitt glemt.
Særlig glemmer han også ting han ikke har gjort, eller som han kanskje til og med har gjort i strid med menneskerettighetene.
Og de ikke-statlige organisasjonene blir deretter bedt om å sende inn en såkalt skygge-
eller parallellrapport innen en bestemt dato.
Det var det vi gjorde som ZAAVV. Og nå, den 18. september...
Unnskyld meg - om denne Corona-tiden spesielt?
Den nåværende rapporten var, tilstandsrapporten til Forbundsrepublikken Tyskland var fra 2018 til 2023.
Med andre ord, hvordan de sosiale rettighetene i Tyskland, de rettighetene jeg nettopp har listet opp, ble overholdt i denne
tiden. Og det var på denne tiden koronaviruspandemien oppstod.
Og det betyr at Forbundsrepublikken Tyskland på en eller annen måte glemte å rapportere om tiltakene
de iverksatte mellom 2020 og 2023 i statsrapporten.
Og nå blir vi, som ikke-statlige organisasjoner, bedt om å utarbeide en såkalt List of Issues ... - med andre ord, vi sier
i bunn og grunn: Hva er det som ikke står i denne rapporten?
Hvilke hull er det? Hva har de glemt?
Og vi i ZAAVV så dette som vår oppgave og sa:
Ok, hvis den føderale regjeringen ikke selv rapporterer om det faktum at skolebarn er traumatiserte fordi de ikke fikk lov til å
gå på skolen, fordi de måtte ha på seg masker når de var der, stadig ble testet og så videre,
da må vi rapportere om denne traumatiseringen.
Hvis den føderale regjeringen glemmer å rapportere at de har utført medisinske inngrep mot mennesker uten å ta
hensyn til medisinske standarder, for eksempel denne obligatoriske vaksinasjonen, må vi rapportere dette.
Ja, hvis de føderale myndighetene glemmer at tiltakene de har iverksatt, i hovedsak er basert på nudging og sjokkterapi, noe
som er et brudd på menneskerettighetene, må vi rapportere om det.
Ja, hvis den føderale regjeringen glemmer at den tillater en vaksinasjonsanbefaling for gravide kvinner uten at det er noen
vitenskapelig begrunnelse for det, dvs. vaksinasjonsanbefaling med mRNA-vaksinasjon, må vi rapportere om det.
Og dette er hva vi skrev i vår parallelle rapport.
Eller for eksempel kulturelle rettigheter, at det i perioden mellom 2020 og 2023 praktisk talt ikke var noen kultur i
Tyskland, at du bare hadde lov til å gå på konserter eller gå på kino som en vaksinert person fra et bestemt tidspunkt.
Hvis den føderale regjeringen glemmer å rapportere om disse menneskerettighetsrestriksjonene i løpet av
denne tiden, må vi gjøre det. Og det er det vi har gjort.
Og dette skal diskuteres med representanter for den tyske regjeringen og FN i Genève den 18. september.
Det er utrolig at våre politikere er helt tause i sin rapport om disse virkelig skandaløse restriksjonene, om disse massive -
virkelig - menneskerettighetsbruddene og også, hvordan skal jeg si det, når barn løper rundt med masker, om den
traumatiseringen som har funnet sted som følge av dette. Ingenting av dette har blitt nevnt?
Ingenting av dette har blitt nevnt.
Utrolig.
Akkurat, du kan muligens si: Ok, på grunn av pandemisituasjonen og på grunn av virusets farlige natur, har vi begrenset
følgende rettigheter i følgende omfang i denne perioden.
Det kunne du ha sagt. Men de føderale myndighetene forsøkte ikke engang å begrunne tiltakene de hadde
iverksatt, i stedet ignorerte de dem fullstendig.
De rapporterte ikke om det i det hele tatt. Det står i en fotnote at det for tiden er
et problem med mange traumatiserte skolebarn.
Og i denne fotnoten henvises det så til en annen rapport, som igjen har en fotnote der de
sier at det muligens kan skyldes disse tiltakene.
Men det var egentlig alt. Bortsett fra det - om tvungen vaksinasjon, om vaksineskader, om vaksinedødsfall, om
nudging og sjokktiltak, om kulturelle restriksjoner, om alt vi opplevde fra 2020 til 2023 - ikke et ord, ingenting.
I stedet roser den føderale regjeringen seg selv for å ha klart å innføre et kjønnstilpasset språk og forhindre diskriminering, for
nå har personer som oppfatter kjønnet sitt annerledes enn det som ble registrert ved
fødselen, mulighet til å endre kjønn og så videre.
Dette var suksessene eller sakene med nyhetsverdi fra 2018 til 2023.
Alt annet er ikke inkludert i rapporten, i Forbundsrepublikkens statsrapport.
Ja, det er utrolig. Og nå den 18. er det en høring, hvis jeg har forstått det riktig - fra FN selv, fra denne sosiale komiteen?
Akkurat, prosessen er, statene, alle statene i FN som er involvert, som har ratifisert denne sosiale pakten.
De rapporterer om disse ulike områdene.
Ikke-statlige organisasjoner har da en frist og har tid på seg - i dette tilfellet var det til 30. juni.
Den 30. juni, jeg tror vi sendte den inn den 28.
Så dere kan sende inn denne såkalte parallellrapporten innen 30. juni, der dere kan se på rapporten fra den
føderale regjeringen, altså staten, og så si som en ikke-statlig organisasjon hva som mangler i marginene.
Rundt 20 ikke-statlige organisasjoner fra Tyskland har levert sine parallellrapporter.
Ingen av de andre nevner noe om korona.
Utrolig.
Så man får en følelse av at her er det jo i hovedsak snakk om statsfinansierte ikke-statlige organisasjoner, så det er åpenbart
mer claqueurs enn kritiske menneskerettighetsorganisasjoner.
Og de har sendt inn dette frem til nå. Det gjorde vi også.
Og så, i løpet av en viss tidsperiode - jeg tror det er fra slutten av august til 3. oktober - jeg tror det er fem stater
i vårt område, bortsett fra Forbundsrepublikken Tyskland - vil det da finne sted en såkalt briefing for FNs sosialkomité.
Det betyr at vi mer eller mindre befinner oss i en stor sal, men den er avstengt. Ingenting blir overført til utsiden.
Og så rapporterer de om disse spørsmålene, som de ikke-statlige organisasjonene bringer inn, for å si det sånn, og
sier: Hvor er det fortsatt behov for å ta igjen det tapte?
Og så blir det laget en såkalt List of Issues.
Det betyr at FN nå så å si gir den tyske regjeringen hjemmelekser om hva de må endre i fremtiden, hva de må forbedre.
Og så skal den gjennomgås på nytt om fem år: Holdt de seg til det?
Har de forbedret menneskerettighetssituasjonen, eller har de ikke det?
Så hvis jeg har forstått det riktig, herr Ludwig, så var ZAAVV praktisk talt den eneste organisasjonen som uttrykte kritikk?
Vel, akkurat som det var under koronatiden.
Det var bare et lite antall kritikere som kritiserte den.
Nesten alle var av den oppfatning at vi har en alvorlig pandemi.
Og hvis vi får en alvorlig pandemi, må vi nå blindt følge staten. Med andre ord, nærmest lydig.
Disse reglene må det ikke stilles spørsmål ved, var mottoet den gang. Er du nødt til å adlyde dem?
Og ja, alle fortsetter å gjøre det. Så vi er fortsatt i denne fortellingen.
Og en vesentlig del av vår parallellrapport er at vi har utarbeidet en veldig, veldig tydelig
oversikt over hvordan denne sjokkstrategien ble brukt.
Folk har blitt sjokkert, og dette sjokket har fortsatt effekt.
Og et av kravene - så vi stiller også krav i denne rapporten, så kan dere stille krav som må gjennomføres.
Og et av våre krav er at sjokkstrategier forbys, at FN i praksis sier at sjokkstrategier alltid er å betrakte som brudd
på menneskerettighetene, som en forbrytelse mot menneskeheten.
Hvis staten med sjokkstrategi, som var mottoet her:
Besteforeldrene dine blir kvalt hvis du ikke følger reglene. Så gikk det videre til barna og så videre.
Så hvis staten setter folk under sjokk, som disse bildene fra Kina, det fra Bergamo, som har gått inn i historien
som bildene fra Bergamo, påstandene om at hvis du ikke følger disse reglene, så vil mange mennesker dø.
Så vil besteforeldrene dø, så vil du kveles i smerte og så videre.
Det hele er en sjokkstrategi. Og hvis staten bruker denne sjokkstrategien for å påvirke innbyggerne - det
kalles nudging - for å dytte dem i en bestemt retning, så vil folk naturlig nok følge etter.
Og som vi vet, skapes det en reaksjon i hjernen som fører til at folk plutselig blir lydige og mer eller mindre ikke
lenger stiller spørsmål ved kritiske tiltak, men i stedet, som vi også har opplevd, plutselig forfølger kritikerne.
Så hva har vi opplevd, med husransakelser, kriminaliseringer og så videre, og også med
offentlige kriminaliseringer i media og så videre.
Og det skjer gjennom denne sjokkstrategien. Og vi må forby det.
Vi må sørge for at staten ikke lenger får lov til å forsøke å påvirke befolkningen på denne måten.
Og hvilke muligheter ser du for å lykkes med å endre staten?
Så hva er det egentlig som kommer til å skje? Kanskje vil han få en tiltakskatalog over hva han bør endre
på i fremtiden? Eller hvordan vil det se ut i praksis?
Nettopp, det vil finnes en tiltakskatalog der disse kritiske punktene er beskrevet.
Vi har allerede oppnådd mye.
Vi har sendt inn parallellrapporten, parallellrapporten er anerkjent.
Den er publisert på FNs nettside, , så du kan se den, du kan lese den der.
Vi ble invitert dit som en ikke-statlig organisasjon - etter min mening den eneste ikke-statlige organisasjonen i
Tyskland som kjemper for individuelle menneskerettigheter.
Alle andre gjør tydeligvis ikke det.
Vi vil være til stede i dette briefingrommet, i denne salen, hvor de snakker om det.
Med andre ord blir de føderale myndighetene i realiteten konfrontert med poengene våre.
Dette inkluderer for eksempel det faktum at (Prof. Dr. Denis) Rancourt i en studie fant at 17 millioner mennesker på
verdensbasis vil ha dødd av vaksinen innen utgangen av 2022.
Det er et viktig punkt der vi må si ifra:
Her er det innført noe, til og med med tvang, som beviselig har forårsaket 17 millioner menneskers død på verdensbasis.
Jeg mener 17 millioner mennesker - når i historien har 17 millioner mennesker dødd som følge av
statlige tiltak? Ja, du kan ikke glemme alt det.
Og det betyr at vi har kommet dit. Vi er anerkjent der.
Vi kan komme med våre poenger. Og det er enda en bit av mosaikken i prosessen med å avklare og revurdere.
Ja, vi informerer om det, blant annet via FN.
Det vi påpeker, som alle er underbygget av vitenskapelige bevis, må anerkjennes.
Du må diskutere det med oss. Og på et tidspunkt kan du ikke lenger legge dem til side.
Og du sa setningen: Staten må ikke drepe mennesker.
Jeg har fortsatt et annet sett:
Forbrytelser mot menneskeheten eller forbrytelser mot menneskeheten foreldes aldri.
Så det vi gjør nå, er neste trinn.
Vi hadde innlevert en straffesak. De ble selvfølgelig avvist.
Det hadde vi antatt, men det er også et nødvendig skritt for å kunne ta ut tiltale i Haag.
Nå får vi igjen dette vitenskapelig og også politisk analysert og synliggjort at disse
handlingene fant sted, og at det også fikk konsekvenser.
Neste skritt blir å straffeforfølge disse lovbruddene og stille dem som har begått dem til ansvar.
Så vi går alltid et skritt videre. Det er også en del av det.
Det er virkelig vanskelig å tro.
Rapporten fra vår regjering nevnte ikke engang for eksempel protokollene fra Robert Koch-instituttet,
som har blitt offentliggjort, om at det aldri var et medisinsk behov for disse tiltakene.
Så dette er rent politisk motivert, for det ble ikke nevnt i det hele tatt.
Selve det faktum at Robert Koch-protokollene måtte offentliggjøres, at regjeringen ikke på eget initiativ sa, hør
her, her er vår rapport, for å si det sånn, om hvordan vi tenkte på det tidspunktet, hvordan
vi handlet, hvilken situasjon vi befant oss i.
Og etter at de ble løslatt, ble de alle mørklagt.
De vi kjenner til, Robert Koch-protokollene, har blitt lekket.
Ja, de som ikke er sladdet, der vi virkelig kan lese hva som skjedde. Og det er ikke noe å skrive hjem om.
Du kan se det ... Vi har alltid blitt fortalt: Følg vitenskapen, stol på vitenskapen!
RKI-protokollene har også gjenopprettet litt av troen her, nemlig:
Tillit til vitenskapen, fordi vitenskap er diskurs, er motsigelse, er uenighet.
Og dette har faktisk funnet sted på RKI.
Og det ble da politisk påtvunget at denne striden, den vitenskapelige striden og de vitenskapelige funnene
ikke ble gjennomført, men at det ble tatt politiske grep.
Dette ser vi for øvrig også i ... En del av denne rapporten handler om hvordan STIKO,
Den stående vaksinasjonskomiteen, arbeider.
Den stående vaksinasjonskomiteen er i bunn og grunn et organ som professorer sitter i for å kunne vise
til en viss status eller anerkjennelse på CV-en sin.
Vi sitter i denne stående vaksinasjonskomiteen, men den stående vaksinasjonskomiteen er et rent politisk dominert organ, der
beslutningene til syvende og sist ikke blir tatt på grunnlag av vitenskapelig kunnskap, men på grunnlag av politisk kunnskap.
Og RKI-protokollene har også avslørt dette.
Og det vil selvfølgelig ikke den tyske regjeringen ha med i en rapport som denne, for da kan man se at disse
menneskerettighetsbruddene ikke engang skjedde av god vilje, men faktisk ut fra politisk overbevisning.
Vel, fra innbyggernes synspunkt er det slik det er.
Staten feier hele denne fortiden under teppet.
De statlige og ikke-statlige organisasjonene, jeg vil si de tjue som har levert sine rapporter, det er
bare én som har løftet pekefingeren og sagt: Ikke slik!
En forbrytelse har funnet sted. Det er nesten - la meg si det på denne måten - som en kamp mellom David og Goliat, ikke sant?
En stor overvekt av avvikende stemmer, eller der du er, må du jobbe deg gjennom.
Hvordan kan en borger som meg støtte arbeidet deres slik at det blir viktigere, slik at folk blir mer
bevisste på behovet for å ta et oppgjør med disse forbrytelsene og forhindre flere forbrytelser?
Så først og fremst kan du selvfølgelig støtte oss ved å bli støttemedlem.
Så vi har mange støttemedlemmer. Vi har opprettet ZAAVV som et senter.
Det finnes en fadderforening der man kan bli faddermedlem og støtte arbeidet økonomisk fra, jeg
tror det er ti euro i måneden som faddermedlem.
For det er selvfølgelig alltid kostnader involvert.
Så det koster penger å reise til Genève nå, for eksempel, og å være der i Genève.
Det koster også penger å utarbeide en rapport som denne, som har tatt over et halvt år, hvor man har sittet
sammen igjen og igjen, intervjuet eksperter og så videre.
Så en mulighet er at du faktisk kan støtte det økonomisk og gjennom et sponsormedlemskap.
Ellers har vi også muligheter for samarbeid.
Så vi har forskjellige komiteer, vi har forskjellige organisasjoner.
Vi bygger altså på fire delområder i denne ZAAVV.
Du nevnte det tidligere: avklaring, revurdering, rettsforfølgelse og forebygging.
Vi har nærmest underorganisasjoner for hvert av disse områdene, som arbeider på ulike områder.
De lager for eksempel flyers, postkort, informasjon, pressemeldinger og så videre.
Vi har mulighet til å se dette på ZAAVVs nettsted : Der kan du beskrive dine egne erfaringer.
Du kan rapportere saker du selv har opplevd - om du ble forfulgt på demonstrasjoner, om du ikke fikk lov til å gå på konsert.
Alle disse tingene som du selv har opplevd, kan registreres der ved hjelp av et registreringsskjema .
For hvis du drar til Haag... Det finnes allerede en straffesak i Haag, som de to menneskerettighetsforkjemperne, som i hovedsak
skrev rapporten sammen med meg, allerede har levert inn.
Det finnes et journalnummer, det er allerede en straffesak i Haag, og vi fortsetter å sende inn flere.
Det betyr at når vi får nye tilfeller, når vi får flere vaksineofre, når vi får sekundærskader
og så videre, må Haag så å si få massene med seg.
Det betyr at Haag trenger mye informasjon, og det kan vi gi dem.
Så du kan gi ZAAVV informasjonen, du kan sende oss dokumenter.
Vi har nå et fantastisk serversystem der du kan sende inn videoer og dokumenter.
Du er velkommen til å sende alt du har opplevd i løpet av Corona-perioden til ZAAVV, bare gå til
ZAAVVs nettside (www.zaavv.com), så vil du se det.
Det er bare å laste opp ting der, laste opp filer eller sende dem via e-post.
Og som sagt, vi har et dokumentasjonssystem der vi gjør alt lesbart. Hver video blir umiddelbart transkribert .
Det betyr at vi kan bruke en søkefunksjon, så å si, slik at jurister og forskere kan søke
gjennom veldig mange ting som skjedde i koronatiden.
Videoer, som jeg sa, dokumenter, filer, informasjon, selvfølgelig alle disse nudging- og sjokkstrategibrevene.
Alt dette vil bli samlet inn, dokumentert og lagt inn i en tidslinje slik at vi kan bearbeide det for fremtidige
generasjoner og ha det tilgjengelig for akademisk forskning.
Og det betyr at vi kan ha alle våre egne opplevelser.
For eksempel har jeg en gang kommet med en appell. Hvem som helst, også du, kan gjøre det.
Det aller viktigste er å ta en video med mobiltelefonen. Alle har en mobiltelefon i disse dager.
Legg mobiltelefonen foran deg, ta opp en video eller fortell noen din historie om hva du opplevde mellom 2020 og 2023.
Det er veldig viktig, for ellers har vi bare muntlig historie via det mainstream-mediene eller
mainstream-avisene, fjernsynet og så videre rapporterer.
Det er bedre hvis folk (forteller) det selv.
Vi kjenner dette fra nasjonalsosialismens tid - vi ser alltid mange gamle mennesker nå som har rapportert som tidsvitner.
Og nå, i moderne tid, kan vi alle selv være tidsvitner, ganske enkelt ta det opp på video, fortelle vår
egen historie og sende den til ZAAVV, laste den opp.
Og hver stemme er rett og slett en vekt i din bekymring, i vår felles bekymring for revurdering, forebygging og fremfor alt at
noe slikt ikke skal skje igjen. Det gir også tyngde til det hele.
Ja, også for fremtiden. Akkurat, det er vekt uansett.
Så vi jobber mot det målet - som for øvrig også er et av de andre kravene i vår
parallellrapport - at vi vil ha en såkalt sannhetskommisjon.
Hva er dette, Sannhetskommisjonen?
Sannhetskommisjon er et innarbeidet begrep også i FN.
Vi har med andre ord sett menneskerettighetsbrudd som i Rwanda eller i Sør-Afrika, der det ble opprettet en
såkalt sannhetskommisjon etter at apartheid ble avskaffet.
En sannhetskommisjon innebærer at de berørte setter seg ned sammen. Hva er det vi opplever nå?
Vi har fått undersøkelseskomiteer, undersøkelseskommisjoner og så videre.
Det betyr at gjerningsmennene faktisk setter seg ned sammen og snakker om hva som skjedde den gangen.
Hvor finner ofringene sted? Ja, det vil være noen få eksperter, men det er alt.
Men hvor er menneskene som ble berørt? Hvor finner dette sted?
Fordi menneskene som er berørt, har opplevd dette på bakken.
Og etter mitt syn trenger vi en sannhetskommisjon i hvert distrikt, i hver kommune, der sannheten blir behandlet.
Hva skjedde egentlig i løpet av denne tiden? Hvem deltok? Hvem deltok og hvordan?
Helsemyndighetene deltok, skolene deltok, skoleledelsen deltok, arbeidsgiverne deltok,
politiet deltok, forsamlingsmyndighetene deltok.
De var alle med og diskriminerte mennesker, undertrykte mennesker som egentlig bare stilte
kritiske spørsmål: Er alt vi hører her sant?
Og dette må skje på bakken i såkalte sannhetskommisjoner.
Så det betyr at det ikke trenger å være ... - som jeg sa, undersøkelseskomiteene og undersøkelseskommisjonen er vel og bra.
Men vi trenger lokale kommisjoner der gjerningsmenn og ofre sitter rundt et bord og diskuterer med hverandre, der det
virkelig blir analysert hva som faktisk skjedde, der gjerningsmennene også forteller hvorfor de gjorde det de gjorde.
Da er vi tilbake til sjokkstrategien, til nudging, der de sier at vi trodde på det hele.
Og at man da utvikler nye regler for samlivet og sier: Ok, hvor kan jeg installere brannmurer?
Hvor kan jeg sørge for at dette aldri skjer igjen?
Og disse sannhetskommisjonene, hvem tar initiativ til dem? Hvordan kommer de i stand?
Sannhetskommisjonene kan settes i gang på forskjellige måter.
Vi henvender oss nå til FN med en idé om at FN bør stille dette som et krav til den føderale regjeringen, så å si,
og i bunn og grunn si at midler bør stilles til rådighet.
Så i prinsippet kan du gjøre dette på delstatsnivå, dvs. på føderalt delstatsnivå eller til og med på føderalt
nivå, du kan si at vi gir ... - i stedet for nå å investere ytterligere 15 millioner i å fremme demokrati ...
Det er nettopp disse NGO-ene som da stiller seg opp og sier at vi egentlig ikke har noe å kritisere.
Vi får penger fra staten, alt er i orden.
Det faktum at disse 15 millionene, som de nå ønsker å øke, ikke brukes til å fortsette å investere i
demokratifremmende tiltak, denne såkalte demokratifremmende...
Det er ikke demokratiet som fremmes, men vårt demokrati - det er to forskjellige begreper.
For eksempel ved å ta disse pengene og si at de skal stilles til rådighet for organisasjoner eller
personer som skal opprette en lokal sannhetskommisjon.
Og så sitter du faktisk på stedet, du sier, ok, vi går til rådhuset eller rådhuset,
avhengig av hvor det er plass. Og alle kan delta.
Vi lager nå et program her og sier: Ok, hva har vi opplevd i løpet av disse årene?
Hva opplevde jeg? Hvordan opplevde jeg det?
Hva skjedde med meg? Hva skjedde med barna mine? Hvilket press måtte jeg utstå?
Og så setter man seg sammen, ikke i den forstand at man dømmer hverandre eller noe sånt, men at man først sier: La oss
rapportere om hva som skjedde. Hvordan kom vi frem til dette?
Og så blir det rett og slett gjennomarbeidet. Og så trekkes det konklusjoner.
Det ville være en sannhetskommisjon. Og den ville også finne sted i regi av FN, for eksempel, slik at FN
sørger for at den er rettferdig og ikke ensidig, i retning av, ja, vi gjorde alt riktig.
Og ZAAVV har nå også kommet med et forslag til FN i sin rapport om at det bør opprettes slike sannhetskommisjoner.
Vi kan stille krav. Vi kan praktisk talt si hva vi ønsker skal skje nå.
Og dette inkluderer opprettelse av sannhetskommisjoner. Dette inkluderer en umiddelbar stopp av mRNA-vaksinasjoner.
Dette inkluderer et forbud mot nudging. Dette inkluderer en klar bestemmelse om at kultur aldri må forbys igjen.
Kultur har alltid en kjerne av motstand.
Kultur, kunst og kultur inneholder derfor alltid en idé om hva som kunne vært, og har derfor alltid noe motstandsdyktig ved seg.
Jeg tror det var en grunn til det.
Jeg tror du innledningsvis sa at disse tiltakene fantes over hele verden. Det er ikke sant.
Så det var bare begrenset til de vestlige landene, disse tiltakene, til og med disse drastiske tiltakene, med andre ord,
til de industrialiserte landene. Og det var veldig annerledes.
I Oxford Stringency Index har Tyskland alltid ledet an.
I Spania, for eksempel, har kulturarrangementer aldri vært forbudt fordi kultur i
Spania også er nedfelt i den spanske grunnloven.
Og det betyr at det alltid måtte finnes konserter, og at folk alltid måtte ha rett til å gå på
konserter, kulturarrangementer, museer og så videre.
Og jeg tror man bare kan bygge et totalitært samfunn hvis man forbyr kunst.
Eller når folk prøver å forby tilgang til kunst. Og det var det som skjedde.
Og derfor er et av våre viktigste krav at kunst og kultur aldri mer skal forbys i denne formen, at tilgangen til den aldri mer
skal forbys på den måten som vi har opplevd i disse tre årene.
Veldig interessant.
Og, selvfølgelig, utdanning. Utdanning har blitt begrenset.
Elevene kunne ikke lenger gå på skolen.
Og denne såkalte fjernundervisningen fant ikke sted, eller kunne i grunnen ikke finne sted.
Om skolen: Det viktigste med skolen er møtet mellom mennesker, og ikke at man sitter et sted ved et apparat
og tar til seg en eller annen form for undervisning.
Men det er også dette møtet, det mellommenneskelige samspillet.
Og noe slikt må aldri forbys igjen. Det må aldri skje igjen.
Og det er også en del av prosessen å ha denne sannhetskommisjonen som et ledd, der for eksempel elevene kan beskrive hvordan de
faktisk hadde det under denne tiden, hvordan de har det i dag, slik at det blir tydeligere for
samfunnet: Vi må aldri gjøre noe lignende igjen!
Ja, veldig interessant. Fantastisk.
Så dette er også nøkkelen til å oppklare og forhindre nye forbrytelser, og er derfor også en del av
disse sannhetskommisjonene som nå bør nedsettes.
Og jeg tror at intervjuet vårt i dag, diskusjonen vår i dag, også er viktig informasjon, også for innbyggerne.
At noe slikt bør innføres slik at folk vet at det er helt nødvendig.
Ja, det må budskapet være. Så mottoet under pandemien var at disse reglene ikke måtte settes spørsmålstegn ved.
Og vi er imot dette - du kan også se det her på T-skjorten min: Frihet begynner med nei
- regler må alltid settes spørsmålstegn ved.
Du må alltid si nei. Frihet er når noen kan si nei uten å måtte frykte negative
konsekvenser. For det må alle kunne gjøre for seg selv.
Og folk må lære seg at de har betydelig mer makt enn de tidligere har trodd.
Folk tror rett og slett at vi gir makt til våre representanter, og at de vil gjøre det rette.
Og når slik feilinformasjon kommer, når en slik nudging-strategi kommer, når sjokkstrategier kommer, så følger
folk bare blindt etter og er ikke engang klar over hvilken makt de faktisk har til å forandre ting.
Under koronapandemien har vi sett at folk kan styre politikken og endre samfunnsforholdene gjennom
demonstrasjoner, gjennom mandagsdemonstrasjonene.
Og disse sannhetskommisjonene bør også tjene til å få folk til å innse at en stat alltid er basert på folket, og at folket
faktisk har makten i sine hender hvis de ikke gir den fra seg.
Og det betyr å være tro mot seg selv og si nei når man innser at noe er galt, og si: "Jeg
går ikke med på dette, jeg gjør ikke dette.
Det er et viktig budskap. Og dette kan selvsagt også styrkes av disse sannhetskommisjonene.
Og det er klart at en regjering, en stats representanter, som nå har makten i sine hender, naturligvis ikke ønsker det.
For den største faren for representantene er at folk innser at vi faktisk ikke trenger å gjøre dette.
Vi trenger ikke å gjøre som du sier.
Og det burde være budskapet. Budskapet burde faktisk være:
En stat fungerer når menneskene i denne staten er klar over sin makt, sine muligheter og også bruker disse mulighetene.
Og det er forresten kanskje også en del av vår, denne sosiale, denne parallelle rapporten som vi har lagt fram ...
Som du kanskje har lagt merke til, har man forsøkt å erstatte individuelle
menneskerettigheter, som kan håndheves, med begrepet etikk.
Vi må være veldig forsiktige med å bruke begrepet etikk.
Man har etiske komiteer, og de etiske komiteene har plutselig diktert hva man kan og
ikke kan gjøre, og hva som er riktig og galt.
Verdenserklæringen om menneskerettighetene og disse to konvensjonene forteller oss hva som er rett og galt.
Nemlig individuelle menneskerettigheter som jeg har: Jeg har rett til livet mitt.
Jeg har rett til å leve mitt liv fritt.
Jeg har rett til å forsamle meg. Jeg har rett til eiendom.
Jeg har rett til å velge det arbeidet jeg vil ha.
Jeg har rett til å oppdra barna mine slik jeg ønsker å oppdra dem, og så videre.
Selvfølgelig har barna på sin side rett til ikke å bli slått. Alt dette er individuelle rettigheter.
Og jeg kan også saksøke og kreve disse individuelle rettighetene overfor ulike institusjoner og overfor staten.
Etikk er noe kollektivt. Etikk er plutselig beskrivelsen - ja, det er bare riktig å underkaste seg
statens regler, for da får vi det alle bedre og så videre.
Og da faller plutselig den individuelle retten til utdanning, til arbeid, til alle de tingene jeg nettopp
har nevnt, og ikke minst til min egen verdighet, bort.
Og det er derfor vi har sagt, også i et krav i denne rapporten, at vi ikke bør erstatte menneskerettighetene,
de individuelle menneskerettighetene, med etikk.
Ja, fortell meg, gjennom tvilsom etikk, hvor plutselig individuelle rettigheter eller
menneskeverd plutselig blir omsettelige likevel.
På et tidspunkt, ja, nettopp.
Bra. Jeg tror det oppsummerer alt du har på hjertet.
Vi skal fortsette med det sammen. Vi vil også fortsette å rapportere om arbeidet deres.
Nok en gang, tusen takk for at du tok deg tid til dette intervjuet.
Ja, tusen takk for at jeg fikk komme hit.
Hver gang du videresender en Kla.TV-video, gir du et avgjørende bidrag til å avsløre medienes løgner og krigshissing.
Menneskeheten bør ikke lenger bli etterlatt i mørket.