Aș dori să urez bun venit unui invitat special în studioul nostru astăzi.
El este o persoană foarte specială, un erou în ochii mei.
În trecutul cel mai întunecat și mai recent al acestei perioade de pandemie corona, în care am fost hărțuiți de atacuri de
panică, în care a trebuit să ne confruntăm cu restricții nesfârșite, în care ni s-a interzis tot ce era posibil, el
a fondat "Centrul pentru reevaluarea, clarificarea, urmărirea juridică și prevenirea crimelor împotriva umanității".
La 10 decembrie 2023, când a fost introdusă cerința privind vaccinarea în centre de tratament, acesta a
mers mai departe și a depus aproximativ 600 de plângeri penale la Parchetul Federal din Karlsruhe.
Motto-ul său era: Statul nu trebuie să ucidă oameni.
Acest lucru s-a întâmplat având în vedere această așa-numită vaccinare experimentală împotriva coroanei,
unde au existat multe efecte secundare, inclusiv decese.
Motto-ul său: Statul nu are voie să facă asta. Nu am autorizat niciodată statul să facă acest lucru.
Acest erou, care a luptat pentru țara noastră, care a luptat pentru întreaga umanitate, a fost adesea
văzut la demonstrații, alături de Michael Ballweg.
De asemenea, i-a oferit sprijin juridic lui Michael Ballweg în negocierile sale, în zilele sale în instanță,
și aș dori să îi urez bun venit astăzi lui Ralf Ludwig.
Da, bună ziua, vă mulțumesc că m-ați primit aici.
Domnule Ludwig, ZAAVV, acest centru pentru investigarea, urmărirea penală și prevenirea crimelor împotriva umanității,
tocmai a redactat un raport către ONU - nimeni altul decât ONU.
Despre ce este vorba în acest raport? De ce a existat acest raport?
De ce a fost solicitat de organizația dumneavoastră neguvernamentală, ZAAVV?
Da, am adoptat "Declarația universală a drepturilor omului" în 1948.
Experiențele celui de-al Doilea Război Mondial și ale epocii naziste au condus la introducerea
drepturilor universale ale omului ca drepturi individuale.
După Declarația Universală a Drepturilor Omului, au urmat alte două pacte.
Primul este Pactul civil, privind drepturile civile și cetățenești, iar al doilea este Pactul social, care concretizează
și clarifică în continuare drepturile individuale ale omului.
Și în ceea ce privește acest pact social, s-a convenit că statele trebuie să prezinte un așa-numit raport
social la fiecare cinci ani de la începutul anilor 2000.
Aceasta înseamnă că statele trebuie să prezinte un raport de stat.
Aceștia trebuie să prezinte un raport, ca să spunem așa, cu privire la situația drepturilor
omului, astfel cum este stabilită în acest pact social.
Acestea sunt, de exemplu, drepturile muncii, egalitatea de drepturi, sănătatea și drepturile culturale.
Statele trebuie să raporteze periodic lumii cu privire la aceste drepturi și la situația din țările lor.
Către ONU?
Către ONU. Acesta este Comitetul Social al ONU care face acest lucru.
Prin urmare, aceasta este o suborganizație sau un subgrup al ONU.
Și la fiecare cinci ani, statutul trebuie raportat, ca să spunem așa.
Cum rămâne cu salariile, drepturile egale și asistența medicală?
Există asistență medicală de bază sau oamenii primesc cea mai bună îngrijire posibilă?
Cum rămâne cu drepturile culturale? Deoarece drepturile culturale sunt și drepturi individuale ale omului.
Și organizațiile neguvernamentale, inclusiv persoanele fizice, pot prezenta un așa-numit raport alternativ
sau raport paralel după publicarea acestor rapoarte.
Cu alte cuvinte, prezentați un raport la ONU și spuneți:
Ei bine, aici statul a raportat foarte bine ceea ce a realizat, dar multe lucruri au fost uitate.
În special, el uită, de asemenea, lucruri pe care nu le-a făcut sau pe care poate chiar le-a făcut încălcând drepturile omului.
Organizațiilor neguvernamentale li se cere apoi să prezinte un așa-numit raport alternativ sau paralel până la o anumită dată.
Asta am făcut noi ca ZAAVV. Și acum, pe 18 septembrie...
Scuzați-mă - în special despre această perioadă Corona?
Raportul actual a fost, raportul de stat al Republicii Federale Germania a fost din 2018 până în 2023.
Cu alte cuvinte, modul în care drepturile sociale din Germania, drepturile pe care tocmai le-am enumerat, au
fost respectate în această perioadă. Și în această perioadă a avut loc pandemia de coronavirus.
Și asta înseamnă că Republica Federală Germania a uitat cumva să raporteze măsurile pe care
le-a luat între 2020 și 2023 în raportul de stat.
Și acum, nouă, ca organizații neguvernamentale, ni se cere să elaborăm o așa-numită listă de probleme... - cu
alte cuvinte, spunem practic, ce nu este în acest raport?
Ce lacune există? Ce au uitat?
Iar noi, cei de la ZAAVV, am considerat că aceasta este sarcina noastră și am spus:
Bine, dacă însuși guvernul federal nu raportează faptul că elevii sunt traumatizați pentru că nu li s-a permis să meargă la școală,
pentru că au trebuit să poarte măști atunci când au fost acolo, au fost testați în mod constant și așa mai
departe, atunci trebuie să raportăm despre această traumatizare.
Dacă guvernul federal uită să raporteze că a efectuat intervenții medicale împotriva oamenilor fără a acorda
atenție standardelor medicale, de exemplu această vaccinare obligatorie, trebuie să raportăm acest lucru.
Da, dacă guvernul federal uită că măsurile pe care le-a luat se bazează în esență pe nudging și terapie de
șoc, ceea ce reprezintă o încălcare a drepturilor omului, trebuie să raportăm despre asta.
Da, dacă guvernul federal uită că permite o recomandare de vaccinare pentru femeile însărcinate fără a exista nicio
justificare științifică pentru aceasta, adică recomandarea de vaccinare cu vaccinarea ARNm, trebuie să raportăm despre aceasta.
Și aceasta este ceea ce am scris în raportul nostru paralel.
Sau, de exemplu, drepturile culturale, faptul că în perioada dintre 2020 și 2023 practic nu exista cultură în Germania,
că aveai voie să participi la concerte sau să mergi la cinema doar ca persoană vaccinată de la un anumit moment încolo.
Dacă guvernul federal uită să raporteze cu privire la aceste restricții ale drepturilor omului în această
perioadă, trebuie să o facem noi. Și asta este ceea ce am făcut.
Și acest lucru va fi discutat cu reprezentanți ai guvernului german și ai ONU la Geneva pe 18 septembrie.
Este incredibil că politicienii noștri sunt complet tăcuți în raportul lor cu privire la aceste restricții cu adevărat
scandaloase, cu privire la aceste încălcări masive - cu adevărat - ale drepturilor omului și, de asemenea, cum ar trebui să spun,
când copiii aleargă purtând măști, cu privire la traumatizarea care a avut loc ca urmare.
Nimic din toate acestea nu a fost menționat?
Nimic din toate acestea nu a fost menționat.
Incredibil.
Exact, ați putea spune: Bine, din cauza situației pandemice și a naturii periculoase a acestui virus, am restricționat
următoarele drepturi în următoarea măsură în această perioadă.
Ați fi putut spune asta. Dar guvernul federal nici măcar nu a încercat să justifice
măsurile pe care le-a luat, ci le-a ignorat complet.
Nu au relatat deloc despre asta. Se spune într-o notă de subsol că în prezent există o problemă cu mulți elevi traumatizați.
Și în această notă de subsol, se face referire la un alt raport, care are apoi o altă notă de subsol în care se
spune că ar putea fi posibil să se datoreze acestor măsuri.
Dar asta a fost tot. În afară de asta - despre vaccinarea obligatorie, despre daunele provocate de vaccinuri, despre
decesele provocate de vaccinuri, despre măsurile de constrângere și de șoc, despre restricțiile culturale, despre tot
ceea ce am trăit între 2020 și 2023 - nici un cuvânt, nimic.
În schimb, guvernul federal se laudă de fapt că a reușit să introducă un limbaj adecvat genului și să prevină discriminarea,
deoarece acum persoanele care își văd genul diferit de modul în care a fost înregistrat la naștere au
posibilitatea de a-și schimba genul și așa mai departe.
Acestea au fost succesele sau elementele de actualitate din 2018 până în 2023.
Tot restul nu este inclus în raport, în raportul de stat al Republicii Federale.
Da, este incredibil. Și acum pe 18 are loc o audiere, dacă am înțeles bine - chiar de la ONU, de la acest comitet social?
Exact, procesul este, statele, toate statele ONU care sunt implicate, care au ratificat acest pact social.
Ei raportează cu privire la aceste domenii diferite.
Organizațiile neguvernamentale au apoi un termen limită și au timp - în acest caz a fost până la 30 iunie.
Pe 30 iunie, cred că am depus-o pe 28 iunie.
Așadar, puteți depune acest așa-numit raport paralel până la 30 iunie, în care vă puteți uita la raportul guvernului
federal, adică al statului, și apoi să spuneți, în calitate de organizație neguvernamentală, ce lipsește în marje.
Aproximativ 20 de organizații neguvernamentale din Germania și-au prezentat rapoartele paralele.
Niciunul dintre ceilalți nu menționează nimic despre corona.
Incredibil.
Deci, aveți sentimentul că aici, desigur, acestea sunt în esență organizații neguvernamentale finanțate de
stat, deci în mod evident mai mult claqueurs decât organizații critice pentru drepturile omului.
Și ei prezintă acest lucru până în acest moment. Am făcut și asta.
Apoi, într-o anumită perioadă de timp - cred că de la sfârșitul lunii august până la 3 octombrie - cred că sunt cinci țări în
zona noastră, în afară de Republica Federală Germania - va avea loc o așa-numită informare în fața Comitetului Social al ONU.
Acest lucru înseamnă că ne aflăm mai mult sau mai puțin într-o sală mare, dar este
închisă. Nimic nu este transmis către exterior.
Și apoi raportează cu privire la aceste probleme, pe care organizațiile neguvernamentale le aduc, ca să spun
așa, și spun, unde mai este nevoie să recuperăm decalajul?
Apoi se întocmește o așa-numită listă de probleme.
Acest lucru înseamnă că ONU oferă acum guvernului german teme de casă, ca să spunem așa, cu privire la ceea ce
trebuie să schimbe în viitor, ceea ce trebuie să îmbunătățească.
Și apoi va fi revizuit din nou peste cinci ani: S-au ținut de ea?
Au îmbunătățit sau nu situația drepturilor omului?
Deci, dacă am înțeles corect, dle Ludwig, ZAAVV a fost practic singura organizație care și-a exprimat criticile?
Ei bine, la fel cum a fost în timpul perioadei corona.
A existat doar un număr mic de critici, de oameni care l-au criticat.
Aproape toată lumea a fost de părere că avem o pandemie gravă.
Și dacă avem o pandemie gravă, acum trebuie să urmăm orbește statul. Cu alte cuvinte, aproape ascultători.
Aceste reguli nu trebuie să fie puse la îndoială, era motto-ul de atunci. Trebuie să ne supunem lor?
Și da, toată lumea continuă să facă asta. Deci suntem încă în această narațiune.
Și o parte esențială a raportului nostru paralel este că am stabilit foarte, foarte clar
cum a fost utilizată această strategie de șoc.
Oamenii au fost șocați, iar acest șoc încă are efect.
Și una dintre solicitări - deci și noi facem solicitări în acest raport, apoi puteți face
solicitări care trebuie să fie puse în aplicare.
Iar una dintre cererile noastre este ca strategiile de șoc să fie interzise, ca ONU să spună practic că strategiile
de șoc sunt întotdeauna considerate o încălcare a drepturilor omului, o crimă împotriva umanității.
Dacă statul cu strategia de șoc, care a fost motto-ul aici:
Bunicii tăi se vor sufoca dacă nu respecți regulile. Apoi treceau la copii și așa mai departe.
Deci, dacă statul supune oamenii la șocuri, cum ar fi aceste imagini din China, cea din Bergamo, care a intrat în
istorie ca imaginile din Bergamo, afirmațiile că, dacă nu urmați aceste reguli, atunci mulți oameni vor muri.
Apoi bunicii vor muri, apoi tu te vei sufoca în agonie și așa mai departe.
Totul este o strategie de șoc. Iar dacă statul folosește această strategie a șocului pentru a-și influența cetățenii -
se numește nudging - pentru a-i împinge într-o anumită direcție, atunci oamenii îi vor urma în mod natural.
Și, după cum știm, în creier se generează o reacție care îi face pe oameni să fie brusc obedienți și să nu mai pună sub
semnul întrebării măsurile critice, ci mai degrabă, după cum am experimentat și noi, să persecute brusc criticii.
Deci, cu ce ne-am confruntat, cu percheziții domiciliare, incriminări și așa mai departe, precum și cu
incriminări publice în mass-media și așa mai departe.
Și asta se întâmplă prin această strategie de șoc. Și trebuie să o interzicem.
Trebuie să ne asigurăm că statului nu îi mai este permis să încerce să influențeze populația în acest mod.
Și ce perspective de succes vedeți pentru schimbarea statului?
Deci ce se va întâmpla mai exact? Poate că i se va oferi un catalog de măsuri cu privire la ceea ce ar trebui
să schimbe în viitor? Sau cum va arăta asta în practică?
Exact, va exista un catalog de măsuri în care sunt descrise aceste puncte critice.
Am realizat deja multe.
Am prezentat raportul paralel, raportul paralel este recunoscut.
Acesta este publicat pe site-ul ONU, , așa că îl puteți vedea și citi acolo.
Am fost invitați acolo în calitate de organizație neguvernamentală - în opinia mea, singura organizație neguvernamentală din
Germania care militează pentru drepturile individuale ale omului.
Este evident că toți ceilalți nu fac asta.
Vom fi prezenți în această sală de ședințe, în această sală, unde se discută acest lucru.
Cu alte cuvinte, guvernul federal este confruntat efectiv cu punctele noastre.
Aceasta include, de exemplu, faptul că (Prof Dr Denis) Rancourt a constatat într-un studiu că 17 milioane de oameni din întreaga
lume vor muri din cauza vaccinului până la sfârșitul anului 2022.
Acesta este un punct important în care trebuie să spunem:
Aici a fost introdus ceva, chiar cu forța, care a cauzat în mod demonstrabil moartea a 17 milioane de oameni în întreaga lume.
Adică 17 milioane de oameni - când în istorie au murit 17 milioane de oameni ca urmare a
măsurilor guvernamentale? Da, nu puteți uita toate astea.
Și asta înseamnă că am ajuns acolo. Suntem recunoscuți acolo.
Ne putem expune punctele de vedere. Și aceasta este o altă piesă a mozaicului în clarificare și reevaluare.
Da, așa că îl facem public, inclusiv prin intermediul ONU.
Punctele noastre de vedere, care sunt toate susținute de dovezi științifice, trebuie să fie recunoscute.
Trebuie să discutați cu noi. Și la un moment dat nu le mai puteți pune deoparte.
Și ați spus propoziția: Statul nu trebuie să ucidă oameni.
Încă mai am un al doilea set:
Crimele împotriva umanității sau infracțiunile împotriva umanității nu se prescriu niciodată.
Deci, ceea ce facem acum este următoarea etapă.
Am depus plângere penală. Desigur, acestea au fost respinse.
Am presupus acest lucru, dar este, de asemenea, un pas necesar pentru a putea depune plângeri penale la Haga.
Acum analizăm din nou acest lucru din punct de vedere științific și, de asemenea, politic și constatăm că
aceste acte au avut loc și că au existat și consecințe.
Iar următorul pas va fi urmărirea penală a acestor infracțiuni și tragerea la răspundere a celor care le-au introdus.
Așa că întotdeauna mergem cu un pas mai departe. Și asta este o parte a noastră.
Este foarte greu de crezut.
Astfel, raportul guvernului nostru nici măcar nu a menționat, de exemplu, protocoalele Institutului Robert Koch,
care au fost publicate, conform cărora nu a existat niciodată o cerință medicală pentru aceste măsuri.
Deci, acest lucru este pur motivat politic, deoarece nu a fost menționat deloc.
Simplul fapt că protocoalele Robert Koch au trebuit să fie publicate, că guvernul nu a spus din proprie inițiativă, uite,
acesta este raportul nostru, ca să spun așa, despre cum am gândit la momentul respectiv,
cum am acționat, în ce situație ne-am aflat.
Și după ce au fost eliberate, toate au fost stinse.
Deci, cele pe care le cunoaștem, protocoalele Robert Koch, au fost divulgate.
Da, cele care sunt neredactate, în care putem citi cu adevărat ce s-a întâmplat. Și nu este nimic de scris acasă despre.
Puteți vedea asta... Întotdeauna ni s-a spus: urmați știința, aveți încredere în știință!
Protocoalele RKI au restabilit și aici un pic de încredere, și anume:
Încredere în știință, deoarece știința este discurs, contradicție, dispută.
Și acest lucru a avut loc la RKI.
Și atunci a fost impus politic faptul că această dispută, disputa științifică și descoperirile științifice nu au
fost puse în aplicare, ci au fost luate măsuri politice.
Întâmplător, vedem acest lucru și în... O parte a acestui raport este modul în care
funcționează STIKO, Comitetul permanent pentru vaccinare.
Comitetul permanent pentru vaccinare este, în esență, un organism în care profesorii fac parte pentru a putea
arăta o anumită poziție sau recunoaștere în CV-ul lor.
Facem parte din acest Comitet permanent pentru vaccinare, dar Comitetul permanent pentru vaccinare este un organism dominat pur
politic, unde, în cele din urmă, deciziile nu sunt luate pe baza cunoștințelor științifice, ci pe baza cunoștințelor politice.
Și protocoalele RKI au dezvăluit acest lucru.
Și, desigur, guvernul german nu dorește ca acest lucru să apară într-un raport ca acesta, pentru că atunci se poate vedea
că aceste încălcări ale drepturilor omului nu au avut loc nici măcar din bunăvoință, ci de fapt din convingere politică.
Ei bine, din punctul de vedere al cetățenilor, așa stau lucrurile.
Statul ascunde tot acest trecut sub preș.
Organizațiile guvernamentale și neguvernamentale, aș spune cele douăzeci care își prezintă rapoartele,
există doar una care a ridicat degetul și a spus: Nu așa!
A avut loc o crimă. Este aproape - permiteți-mi să spun așa - ca un David versus un Goliat, nu-i așa?
O preponderență uriașă de voci discordante sau acolo unde vă aflați, trebuie să vă croiți drum.
Cum poate un cetățean ca mine să vă sprijine munca, astfel încât aceasta să devină mai importantă, astfel
încât oamenii să devină mai conștienți de nevoia de a accepta și de a preveni alte crime?
Deci, în primul rând, ne puteți sprijini devenind membru susținător.
Așadar, avem mulți membri susținători. Am înființat ZAAVV ca un centru.
Există o asociație de sponsorizare în cadrul căreia puteți deveni membru sponsor și apoi puteți sprijini financiar
activitatea, cred că de la zece euro pe lună, ca membru sponsor.
Deoarece, desigur, există întotdeauna costuri implicate.
Așadar, să călătorești acum la Geneva, de exemplu, și să fii acolo în Geneva costă bani.
Pregătirea unui astfel de raport, care a durat mai mult de jumătate de an, ședințe repetate, interviuri cu
experți și așa mai departe, costă, de asemenea, bani.
Așadar, o opțiune este să o sprijiniți financiar și prin intermediul unui abonament de sponsorizare.
Altfel, avem și oportunități de colaborare.
Așadar, avem comitete diferite, avem organizații diferite.
Așadar, ne bazăm pe patru subzone în această ZAAVV.
Ați menționat mai devreme: clarificarea, reevaluarea, urmărirea juridică și prevenirea.
Avem cvasi-suborganizații pentru fiecare dintre aceste domenii, care lucrează în domenii diferite.
De exemplu, ei creează pliante, cărți poștale, informații, comunicate de presă și așa mai departe.
Avem posibilitatea de a vedea acest lucru pe site-ul ZAAVV : Puteți să vă descrieți propria experiență acolo.
Practic, puteți raporta cazuri, ceea ce ați experimentat - dacă ați fost urmărit la demonstrații,
dacă nu vi s-a permis să mergeți la un concert.
Toate aceste lucruri pe care le-ați experimentat personal pot fi înregistrate acolo folosind un formular de înregistrare .
Pentru că dacă te duci la Haga... Există deja o plângere penală la Haga, pe care cei doi apărători ai drepturilor omului, care
au scris în esență raportul împreună cu mine, au depus-o deja.
Există un număr de dosar, există deja o plângere penală la Haga, iar noi continuăm să depunem mai multe.
Acest lucru înseamnă că, ori de câte ori avem cazuri noi, ori de câte ori avem mai multe victime ale vaccinurilor,
ori de câte ori avem daune secundare și așa mai departe, Haga trebuie să primească masele, ca să spun așa.
Aceasta înseamnă că Haga are nevoie de o mulțime de informații, iar noi le putem furniza.
Așadar, puteți oferi informații ZAAVV, ne puteți trimite documente.
Acum avem un minunat sistem de servere unde puteți trimite videoclipuri, unde puteți trimite documente.
Sunteți bineveniți să trimiteți ZAAVV tot ceea ce ați experimentat în timpul perioadei Corona, pur și simplu
accesați site-ul ZAAVV (www.zaavv.com), apoi veți vedea.
Pur și simplu încărcați lucruri acolo, încărcați fișiere sau trimiteți-le prin e-mail.
Și, așa cum am spus, avem un sistem de documentare în care facem totul lizibil. Fiecare
înregistrare video este imediat transcrisă .
Acest lucru înseamnă că putem folosi o funcție de căutare, ca să spunem așa, pentru a permite avocaților și oamenilor
de știință să caute printre o mulțime de lucruri care s-au întâmplat în timpul perioadei coronavirusului.
Videoclipuri, după cum am spus, documente, dosare, informații, bineînțeles toate aceste
scrisori de strategie de șoc și de încurajare.
Toate aceste informații vor fi colectate, documentate și puse într-o cronologie, astfel încât să le putem
prelucra pentru generațiile viitoare și să le avem la dispoziție pentru cercetarea academică.
Și asta înseamnă că putem avea toate experiențele noastre.
De exemplu, am făcut odată un apel. Oricine, inclusiv tu, îl poate face.
Foarte important, realizați o înregistrare video cu telefonul mobil. Toată lumea are un telefon mobil în zilele noastre.
Puneți telefonul mobil în fața dvs., înregistrați un videoclip sau spuneți cuiva povestea
dvs. despre ceea ce ați trăit între 2020 și 2023.
Acest lucru este foarte important, pentru că altfel avem istorie orală doar prin ceea ce relatează presa tradițională
sau ziarele tradiționale, televiziunea și așa mai departe.
Este mai bine dacă oamenii (își) spun singuri.
Știm acest lucru din vremea național-socialismului - acum vedem întotdeauna o mulțime de
bătrâni care au raportat ca martori contemporani.
Iar acum, în vremurile moderne, putem fi cu toții martori contemporani, pur și simplu înregistrăm pe video, ne
spunem propria poveste și o trimitem la ZAAVV, o încărcăm.
Și fiecare vot este pur și simplu o greutate în preocuparea dumneavoastră, în preocuparea noastră comună pentru reevaluare,
prevenire și, mai presus de toate, pentru ca așa ceva să nu se mai întâmple. Și asta dă greutate întregului lucru.
Da, și pentru viitor. Exact, există greutate oricum.
Așadar, lucrăm în vederea atingerii obiectivului - care, întâmplător, este și una dintre celelalte
solicitări din raportul nostru paralel - și anume că dorim să existe o așa-numită comisie a adevărului.
Ce este asta, Comisia pentru Adevăr?
Comisia pentru adevăr este un termen consacrat chiar și la ONU.
Cu alte cuvinte, am asistat la încălcări ale drepturilor omului, cum ar fi în Rwanda sau în Africa de Sud,
unde o așa-numită comisie a adevărului a fost înființată după abolirea apartheidului.
O comisie a adevărului înseamnă că cei afectați se așează la masă. Cu ce ne confruntăm acum?
Ne confruntăm cu comitete de anchetă, comisii de anchetă și așa mai departe.
Acest lucru înseamnă că făptașii se așează împreună și discută despre ceea ce s-a întâmplat atunci.
Unde au loc sacrificiile? Da, vor fi câțiva experți, dar asta e tot.
Dar unde sunt oamenii care au fost afectați? Unde au loc aceste evenimente?
Pentru că persoanele afectate au experimentat acest lucru pe teren.
Și, în opinia mea, avem nevoie de o comisie a adevărului în fiecare district, în
fiecare municipalitate, unde adevărul este tratat.
Ce s-a întâmplat de fapt în această perioadă? Cine a luat parte? Cine a luat parte și cum?
Autoritățile sanitare au participat, școlile au participat, administratorii școlari au participat, angajatorii au participat,
poliția a participat, autoritățile de adunare au participat.
Toată lumea a luat parte și a discriminat oameni, oameni oprimați care de fapt doar
analizau critic, este adevărat tot ce auzim aici?
Iar acest lucru trebuie să se întâmple pe teren, în cadrul așa-numitelor comisii ale adevărului.
Deci asta înseamnă că nu trebuie să fie... - după cum am spus, comisiile de anchetă și comisia de anchetă sunt foarte bune.
Dar avem nevoie de comisii locale în care autorii și victimele stau la masă și discută despre ceea ce s-a
întâmplat cu adevărat, în care autorii raportează și de ce au ajuns să facă ceea ce au făcut.
Apoi, ne întoarcem la strategia șocului, la nudging, unde se spune că am crezut totul.
Și că apoi dezvoltați noi reguli de conviețuire și spuneți, bine, unde pot instala firewall-uri?
Unde mă pot asigura că acest lucru nu se va mai întâmpla niciodată?
Și aceste comisii ale adevărului, cine le inițiază? Cum apar ele?
Ei bine, comisiile pentru adevăr pot fi inițiate în diferite moduri.
Ne adresăm acum ONU cu ideea că ONU ar trebui să facă acest lucru un fel de cerere guvernului federal, care,
în principiu, ar trebui să pună la dispoziție fonduri.
Deci, în principiu, puteți face acest lucru la nivel de stat, adică la nivel de stat federal sau chiar la nivel
federal, puteți spune că oferim... - în loc să investim acum alte 15 milioane în promovarea democrației...
Tocmai aceste ONG-uri se ridică și spun că nu avem nimic de criticat.
Primim bani de la stat, totul este în regulă.
Faptul că aceste 15 milioane, pe care acum doresc să le crească, nu sunt folosite pentru a continua să investească
în promovarea democrației, această așa-numită democrație...
Nu democrația este promovată, ci democrația noastră - acestea sunt două concepte diferite.
De exemplu, să luați acești bani și să spuneți că vor fi puși la dispoziția organizațiilor sau
persoanelor care înființează o comisie locală pentru adevăr.
Și apoi stați efectiv la fața locului, spuneți, bine, mergem la primărie sau la primărie, în funcție
de unde este loc. Și toată lumea poate lua parte.
Acum facem un program aici și spunem, bine, ce am experimentat în acești ani?
Ce am trăit? Cum am experimentat-o?
Ce s-a întâmplat cu mine? Ce s-a întâmplat cu copiii mei? Ce presiune a trebuit să suport?
Apoi vă așezați împreună și nu în sensul că vă judecați reciproc sau ceva de genul acesta, ci că mai întâi spuneți, haideți
să raportăm ce s-a întâmplat. Cum am ajuns la această situație?
Apoi se lucrează pur și simplu. Și apoi se trag concluzii.
Aceasta ar fi o comisie a adevărului. Și ar avea loc, de asemenea, sub auspiciile ONU, de exemplu, astfel
încât ONU să se asigure că este corectă și nu unilaterală, de genul: "Ei bine, am făcut totul corect.
Și ZAAVV a făcut acum, de asemenea, o propunere către ONU în raportul său că ar
trebui să existe aceste comisii ale adevărului.
Putem face cereri. Putem spune practic ce vrem să se întâmple acum.
Iar acest lucru include înființarea unor comisii ale adevărului. Aceasta include oprirea imediată a vaccinărilor cu ARNm.
Aceasta include o interdicție privind nudging-ul. Aceasta include o reglementare clară conform căreia
cultura nu trebuie să mai fie interzisă niciodată.
Cultura are întotdeauna acest nucleu de rezistență.
Așadar, cultura, arta și cultura conțin întotdeauna ideea a ceea ce ar putea fi și, prin
urmare, au întotdeauna ceva rezistent în ele.
Cred că a existat un motiv pentru asta.
Cred că ați spus la început că aceste măsuri existau la nivel mondial. Nu este adevărat.
Deci, aceste măsuri, chiar și aceste măsuri drastice, au fost limitate, în esență, la țările occidentale, cu alte
cuvinte, la țările industrializate. Și a fost foarte diferit.
În cadrul Oxford Stringency Index , Germania a ocupat întotdeauna primul loc.
În Spania, de exemplu, evenimentele culturale nu au fost niciodată interzise, deoarece cultura în
Spania este inclusă și în Constituția spaniolă.
Asta înseamnă că întotdeauna au trebuit să existe concerte, iar oamenii au avut întotdeauna dreptul de a participa la
concerte, evenimente culturale, muzee și așa mai departe.
Și cred că poți construi o societate totalitară doar dacă interzici arta.
Sau când oamenii încearcă să interzică accesul la artă. Și asta este ceea ce s-a întâmplat.
De aceea, una dintre cele mai importante cerințe ale noastre este ca arta și cultura să nu mai fie niciodată interzise în
această formă, ca accesul la ele să nu mai fie niciodată interzis în modul în care am experimentat-o în acești trei ani.
Foarte interesant.
Și, desigur, educația. Educația a fost restricționată.
Elevii nu au mai putut merge la școală.
Iar această așa-numită învățare la distanță nu a avut loc sau, în esență, nu a putut avea loc.
Despre școală: Elementul esențial al școlii este întâlnirea dintre oameni și nu faptul de a sta undeva în fața
unui dispozitiv și de a absorbi un anumit tip de educație.
Dar este vorba și de această întâlnire, de interacțiunea interpersonală.
Și așa ceva nu trebuie să mai fie interzis niciodată. Nu trebuie să se mai întâmple niciodată.
Și este, de asemenea, o parte a procesului de a avea această comisie a adevărului ca o etapă, în care, de exemplu, elevii pot
descrie cum s-au simțit de fapt în acea perioadă, cum se simt și astăzi, astfel încât să devină mai clar pentru
societate: Nu trebuie să mai facem niciodată așa ceva!
Da, foarte interesant. Minunat.
Așadar, aceasta este, de asemenea, cheia soluționării crimelor și a prevenirii altor crime și, prin urmare, face
parte, de asemenea, din aceste comisii ale adevărului care ar trebui să fie înființate acum.
Și cred că interviul nostru de astăzi, discuția noastră de astăzi, este, de asemenea, o
informație importantă, inclusiv pentru cetățeni.
Că așa ceva ar trebui să fie introdus pentru ca oamenii să știe că este absolut necesar.
Da, mesajul trebuie să fie. Deci motto-ul în timpul pandemiei a fost că aceste reguli nu trebuie să fie puse la îndoială.
Iar noi ne opunem acestui lucru - după cum puteți vedea aici pe tricoul meu: libertatea începe cu nu
- regulile trebuie să fie mereu puse la îndoială.
Întotdeauna trebuie să spui nu. Libertatea este atunci când cineva poate spune nu fără să se teamă de
consecințele negative. Pentru că fiecare trebuie să fie capabil să facă asta pentru el însuși.
Iar oamenii trebuie să învețe că au mult mai multă putere decât credeau până acum.
Oamenii cred pur și simplu că le dăm putere reprezentanților noștri și că aceștia vor face ceea ce trebuie.
Iar când apare o astfel de dezinformare, când apare o astfel de strategie de încurajare, când apar strategii de șoc, atunci
oamenii pur și simplu urmează orbește și nici măcar nu sunt conștienți de puterea pe care o au
de fapt în mâinile lor de a schimba lucrurile.
În timpul pandemiei de coronavirus, am văzut că oamenii pot influența cu siguranță politica și pot schimba condițiile
sociale prin demonstrații, prin demonstrațiile de luni.
Iar aceste comisii ale adevărului ar trebui să servească, de asemenea, pentru a-i face pe oameni să înțeleagă că un
stat se bazează întotdeauna pe popor și că poporul are de fapt puterea în mâinile sale dacă nu renunță la ea.
Iar asta înseamnă să rămâi sincer cu tine însuți și să spui nu atunci când îți dai seama că ceva este
greșit și să spui: nu sunt de acord cu asta, nu fac asta.
Acesta este un mesaj esențial. Și acest lucru poate fi, desigur, consolidat și de aceste comisii pentru adevăr.
Și este clar că un guvern, reprezentanții unui stat, care au acum puterea în mâinile lor, în mod natural nu doresc acest lucru.
Pentru că cel mai mare pericol pentru reprezentanți este ca oamenii să realizeze că de fapt nu trebuie să facem asta.
Nu trebuie să fim de acord cu ceea ce ne spuneți să facem.
Și acesta ar trebui să fie mesajul. De fapt, mesajul ar trebui să fie:
Un stat funcționează atunci când oamenii din acest stat sunt conștienți de puterea lor, de posibilitățile
lor și, de asemenea, utilizează aceste posibilități.
Și asta, apropo, poate că face parte și din raportul nostru, acest raport social, acest raport paralel pe care l-am prezentat...
După cum probabil ați observat, s-au făcut încercări de a înlocui drepturile individuale ale
omului, care sunt aplicabile, cu conceptul de etică.
Trebuie să fim foarte atenți să nu folosim termenul de etică.
Aveți comitete de etică, iar comitetele de etică au dictat brusc ce puteți și ce nu puteți face și ce este bine și ce este rău.
Declarația Universală a Drepturilor Omului și aceste două pacte ne spun ce este bine și ce este rău.
Adică drepturile individuale ale omului pe care le am: Am dreptul la viață.
Am dreptul să îmi trăiesc viața liber.
Am dreptul să mă adun. Am dreptul la proprietate.
Am dreptul să aleg munca pe care o doresc.
Am dreptul să îmi cresc copiii așa cum vreau eu să îi cresc și așa mai departe.
Desigur, copiii, la rândul lor, au dreptul să nu fie bătuți. Toate acestea sunt drepturi individuale.
Și, de asemenea, pot da în judecată și revendica aceste drepturi individuale în fața
diferitelor instituții și împotriva statului.
Etica este ceva colectiv. Etica este dintr-o dată descrierea - da, este corect să ne supunem regulilor statului,
pentru că atunci ne va fi tuturor mai bine și așa mai departe.
Și apoi, dintr-o dată, drepturile individuale la educație, la muncă, la toate lucrurile pe care tocmai le-am
menționat și, în special, la demnitatea mea, cad în uitare.
Și de aceea am spus, de asemenea, într-o cerere din acest raport, că nu ar trebui să înlocuim drepturile
omului, drepturile individuale ale omului, cu etica.
Da, spuneți-mi, printr-o etică îndoielnică, de unde drepturile individuale sau demnitatea umană devin brusc negociabile.
La un moment dat da, exact.
Bine. Cred că asta rezumă tot ce ai în minte.
Vom continua împreună. De asemenea, vom continua să vă informăm cu privire la activitatea dumneavoastră.
Încă o dată, vă mulțumesc foarte mult pentru timpul acordat acestui interviu.
Da, vă mulțumesc foarte mult pentru că m-ați primit aici.
De fiecare dată când dați mai departe un videoclip Kla.TV, contribuiți în mod decisiv la
demascarea minciunilor mediatice și a belicoșenismului.
Omenirea nu ar trebui să mai fie lăsată în întuneric.