Mi a háborús gazdaság?
A háborús gazdaság azt jelenti, hogy "a háborúban mindent a háborús célnak rendelnek alá, és ezért
más struktúrákat kényszerítenek a gazdaságra" - mondja Tilman Brück német közgazdász.
Brück a berlini Humboldt Egyetem Nemzetközi Biztonsági és Fejlesztési Központjának alapítója és igazgatója.
Röviden: az állam átveszi az irányítást, a gazdaság pedig követi a céljait.
A napi sajtó legfrissebb hírei szerint az Európai Unió jelenleg az ipar hadigazdasággá való átalakítására készül.
A védelmi ipar számára összesen 800 milliárd eurós előzetes hitelfelvételről szóló döntés 2025. március végén született meg.
Emellett az EU Bizottságának 2025 június elején mintegy 335 milliárd eurót kellett biztosítania a
koronavírus-támogatási alapból a védelem finanszírozására.
Svájc nem mentesül e fejlődés alól.
A Parlament nemrégiben jóváhagyta a katonai költségvetés 2028-ig történő 30 milliárd svájci frankra történő növelését.
Úgy tűnik azonban, hogy egyes képviselőknek még ez sem elég - sem az EU-ban, sem Svájcban.
Miért van ez?
Vajon tényleg ennyire valós az orosz támadó háború fenyegetése - vagy tényleg valami másról van szó?
Bárhogyan is alakul a hadigazdaság, az adófizetők és a jövő generációi felelősek lesznek a magas költségekért.
Milyen hatása lesz ennek?
A masszív újrafegyverkezés magas, több száz milliárd eurós pénzügyi igénye visszafogja a magánszektor növekedését:
Az infrastruktúrára, az oktatásra, a környezetvédelemre, az egészségügyre stb. fordított kiadások súlyosan elhanyagoltak.
Ez súlyosbítja az ország társadalmi, gazdasági és politikai problémáit.
A politikai és gazdasági ellentmondások és válságok miatt a társadalomban rohamosan nő a bizalmatlanság.
A politikusok kísérletei, hogy az állami propaganda és a gazdaságilag függő közmédia segítségével a
tömegek mentális manipulációját háborús alapon tartsák, egyre groteszkebb formákat öltenek.
Mint már említettük, a védelmi kiadásokat jelenleg minden nyugati országban jelentősen növelik.
Az EU-ban az újonnan tervezett több mint 800 milliárd eurós védelmi kiadások mellett a NATO-tagállamok
nemrégiben úgy döntöttek, hogy katonai kiadásaikat a bruttó hazai termék 5%-ára emelik.
Csak Spanyolország, Magyarország és Szlovákia fejezte ki erős fenntartásait az 5 %-os céllal kapcsolatban.
Eddig a legtöbb NATO-ország a bruttó hazai termékének körülbelül 2%-át költötte fegyverkezésre.
A Német Szövetségi Köztársaság példáján ez a védelmi kiadások évi 90 milliárd euróról 160
milliárd euróra történő növelését jelentené.
Az 1990-es évek közepén a költségek "csak" 45 milliárd eurót tettek ki.
Mégpedig a kötelező katonai szolgálat idején a személyi és anyagi állomány majdnem
kétszeresével, külföldi missziókban való részvétel nélkül.
Egyre több pénzt fektetnek be a katonai technológiába, és a feltételezett ellenségtől való félelmet
folyamatosan táplálják, hogy igazolják a kiadásokat.
Ugyanezt a képet láthattuk a világháborúk előtt is.
Mit veszünk észre?
Amint az a "produktion.de" internetes portálon a "Fókuszterületek" és a "Védelmi ipar" alatt látható, egyre több hagyományos
gépipari vállalat lép be a biztonságkritikus értékláncba.
A geopolitikai kihívások mellett mindenekelőtt a technológiai paradigmaváltás hoz új dinamikát.
A következő példák: Mesterséges intelligencia a célpontok felismeréséhez, Lézer- vagy mikrohullámú technológiával működő
drón védelmi rendszerek, Szenzorfúzió a harctéren történő valós idejű értékeléshez,
Digitális ikrek szimulációs forgatókönyvekhez .
Mint látható, a védelmi ipar a pénzügyi világ számára számos jövedelmező projektet kínál.
A meglévő termelési ágakat bezárják és védelmi berendezések gyártására alakítják át.
Hogy csak két példát említsünk a sok közül, a kelet-németországi Görlitzben működő Alstom vonatgyártó vállalat.
A jövőben a KNDS , az új tulajdonos és a szárazföldi harcászati rendszerek szállítója páncélozott járműveit fogják itt gyártani.
A 2022-ben csődbe ment MV Werften csoport, amely korábban sétahajókat gyártott, mostantól hadihajókat és tartozékokat fog
gyártani wismari, rostock-warnemündei és stralsundi telephelyein.
A Rostock-Warnemünde-i telephely 87 millió euróért kerül a Bundeswehr tulajdonába.
Az Európai Bizottság már 2024-ben védelmi ipari stratégiát (EDIS) és a hozzá tartozó beruházási programot (EDIP) terjesztett elő.
Látszólag azzal a céllal, hogy erős, független és versenyképes védelmi ipart építsen ki az EU-ban.
Amint az sok helyen látható, ez elősegíti a fegyvergyártást.
További lépések várhatóak ebbe az irányba.
Ha a polgári vállalatokat egyszer már átállították védelmi felszerelésekre, a visszatérés nem könnyű.
A különböző gyárak és termelési létesítmények átalakítására jelenleg rendelkezésre álló hatalmas összegek
természetesen nem állnak rendelkezésre a lebontásra.
Mert ez már nem állna összhangban az állítólagos "állami érdekkel, hogy megvédje a közvéleményt" .
Az adófizetők pénzét arra használják, hogy a civil társadalom és a kereskedelem hosszú távú termelési eszközeit tönkretegyék.
Ehelyett olyan dolgokat állítanak elő, amelyek csak gyilkolásra és pusztításra alkalmasak, de nem
hoznak semmilyen produktív hasznot a közvélemény számára.
Egy tank - például - a mindennapi életben nem hasznos a lakosság számára. Egyszerűen csak ott áll a laktanyában.
A mindennapi életben nem használható mentő- vagy taxiszállításra.
Semmi hasznot nem hoz, de sok pénzt emészt fel a gyártás és a karbantartás.
Az erre fordított források így nem állnak a lakosság rendelkezésére más területeken.
A beruházások megvalósításának módja valójában gazdasági szempontból jelentős.
A katonai felszerelésekbe való befektetés végső soron pénzromlás.
A kutatásba való befektetés viszont például jobb egészséghez vezethet.
A jó infrastruktúrába történő beruházás gazdasági növekedést hozhat egy régiónak stb.
Ezért azt állítjuk: Egy háborús gazdaságban a lakosság csak úgy tud többet fizetni, ha nem
tud további magángazdasági hasznot húzni belőle.
Bár a munkanélküliségi adatok a háborús gazdaság kezdetén meredeken csökkenhetnek, a történelmi
tapasztalatok azt mutatják, hogy a jólét nem növekszik.
Éppen ellenkezőleg, a védelmi kiadások finanszírozására szolgáló magas adóterhek csökkentik azokat.
Mivel a "fenyegető katonai konfliktus" idején a magánszektorba alig, de főként a katonai szektorba fektetnek
be pénzt, a lakosság elkerülhetetlenül nélkülözi ezeket az erőforrásokat a mindennapi életben.
Még a legjobb elméket, például a tudósokat, szakembereket stb. is a védelmi iparban alkalmazzák, így
más polgári területeken hiányosságok keletkeznek.
Háború esetén a lakosság a saját és családja életével is fizet.
Néhány gyanakvó ember azt gyaníthatja, hogy a békeidőszaki gazdaság tönkretételét és a munkanélküliség
növekedését szándékosan tervezik, hogy később nagyobb támogatást kapjon a háborús gazdaság.
Először a békés alternatívát semmisítik meg, majd - állítólag alternatíva nélkül - a gazdasági dilemmából való
megmentésünk és megmentésünk egyetlen módja a védelmi ipar.
Amint az egyszerű munkás gazdaságilag függ a fegyvergyártásban betöltött munkájától,
elkerülhetetlenül támogatja a fennálló politikát.
Ha visszatekintünk a történelembe, rájövünk, hogy ezek a fejlemények nyilvánvalóan csak egy régóta
előre megtervezett napirend előrehaladott fokozata.
A háborúra való felkészülés során mindig azonos minták zajlanak.
1. A stratégiákat úgynevezett "agytrösztök" dolgozzák ki, amelyek meghatározzák a háborús célokat, és
gondosan mérlegelik a kockázatokat és a siker esélyeit.
2. A potenciális partnerekkel titkos tárgyalásokat folytatnak az egyes partnerek érdekeinek összehangolása érdekében.
A "várható zsákmányt" szétosztják vagy megígérik - mint a "Kockázat" társasjátékban, csak most "Geopolitika" a neve.
3. Az ország vezérkara utasítást kap, hogy tegye meg a megfelelő előkészületeket, és
mentálisan készítse fel a tisztikart az ellenségre.
4. A leendő ellenfél ellenzéki csoportjainak nem kormányzati szervezeteken és saját titkosszolgálati tevékenységeken keresztül
történő támogatásával "okokat és okozatokat" generálnak a "szükséges beavatkozáshoz", hogy
"erkölcsi igazolást" szerezzenek a saját lakosság előtt.
5. A "partnerállamok" sajtóját arra utasítják, hogy a potenciális ellenfelet rossz színben tüntesse fel.
Rendszerint az emberiség és az emberiesség elleni bűncselekményekre hivatkoznak, vagy a saját
lakosságra leselkedő közvetlen veszélyt hirdetik anélkül, hogy a tényleges hátteret megvilágítanák.
Provokatív képekkel és érzelmes beszédekkel a tömegek érzéseit felkorbácsolják és így csatornázzák.
6. A fegyverkezés finanszírozása biztosított, és az állam ösztönzi a szükséges kereskedelmi vállalkozások részvételét.
7. Az iskolákban, egyetemeken és a mindennapi életben a közjó érdekében hazafias támogatásra szólítanak fel,
hogy a következő generációt arra ösztönözzék, hogy idejében a fegyveres erőkben szolgáljon.
8. Ha a hadsereget felszerelték, a lakosságot felkészítették a konfliktusra és a gazdaságot megszilárdították,
már csak a megfelelő alkalom hiányzik a csapáshoz.
A 4-8. pontok sorrendje változhat.
Az előkészületek általában több évig tartanak, a tervezett katonai akció nagyságrendjétől függően.
Miért fogadja el az emberek többsége ellenvetés nélkül a háborús gazdaságot?
A média befolyása az egyik meghatározó tényező a lakosság irányításában.
Aki az értelmezés hatalmával rendelkezik, az dönti el, hogy mi igaz és mi hamis.
Gustave Le Bon - a tömegpszichológia egyik alapítója - elmagyarázta, hogy az emberek többségét elsősorban az érzések, a
vágyak és a remény irányítja, nem pedig az ész és a logika.
Ez azt bizonyítja, hogy egy állítás, legyen az bármilyen abszurd is, megdönthetetlen igazságként beivódhat a tömegekbe.
Ez a következő három módszerrel érhető el: először is, a folyamatos ismétléssel, másodszor, az érzelmi megerősítéssel,
harmadszor pedig a hallottak csoporton belüli átadásával.
Így válik a hazugság sok ember számára látszólagos igazsággá.
A legtöbb ember nincs tisztában azzal sem, hogy a hadigazdaságra való átállás milyen
mértékben csökkenti a lakosság szociális jólétét.
Ha ennek tudatában lennének, sokkal nagyobb lenne az ellenállás.
A geopolitikai fejlődést, amelyben jelenleg is benne vagyunk, már a múlt század közepén megtervezték az alapvető körvonalakban.
A Szovjetunió összeomlása után az amerikai globális stratégák lehetőséget láttak arra, hogy befolyási övezetüket
kiterjesszék az időközben megszűnt keleti blokk államaira.
Ez a globalisták és pénzügyi oligarchák régóta dédelgetett álmának megvalósítása érdekében
történik - egy amerikai vezetésű világkormány felé.
Zbigniew Brzeziński 1960-tól John F. Kennedy tanácsadója volt.
Emellett vezető globális stratéga volt, és hosszú ideig az USA és nemzetközi vállalatok biztonsági tanácsadója.
Brzeziński már 1997-ben megjelent "Az egyetlen világhatalom - Amerika felsőbbrendűségi stratégiája"
című könyvében felvázolta az ehhez szükséges lépéseket.
Brzeziński könyvéből sok olyan intézkedés olvasható ki, amelyeket a nemzeti és nemzetközi
nyugati politikában az 1990-es évek eleje óta hoztak.
2015-ben George Friedman, a "Stratfor" nevű magán amerikai agytröszt alapítója és korábbi vezérigazgatója kijelentette, hogy
az amerikai politika célja több mint 100 éve az, hogy megakadályozza Németország és Oroszország szövetségét, mert
ez jelenti a legnagyobb fenyegetést az amerikai fölényre.
Többek között hangsúlyozta Németország döntő szerepét abban, hogy ezeket a célokat ténylegesen meg tudja valósítani.
"Mit fog Németország tenni?" - A gyenge láncszem a világuralomért folyó játékban.
Mint most már sok minden jelzi, a hadigazdaság átvételén kívül a "gyenge pont Németországot" is összhangba hozták.
A világ vezető pénzügyi oligarchái a médiára és a politikára gyakorolt befolyásukat arra használják, hogy
kiterjesszék hatalmukat és engedelmeskedjenek a nemzeteknek.
Nem véletlen tehát, hogy a társadalmak és a nemzetek hogyan befolyásolódnak.
Ez a hatalmi központokban egy kis, befolyásos kisebbség érdekei miatt történik.
Mit lehet levonni a hadigazdaságra való tömeges átállásból?
A nyilvánvaló és tömeges átállás a "hadigazdaságra" Európa és a világ számos országában erősen arra
utal, hogy háborút készítenek elő vagy folytatnak.
Ez azonban nem feltétlenül jelenti azt, hogy a háború küszöbön áll.
Ez azonban a gazdasági struktúra alapvető változását jelzi - a békerendtől a katonai prioritások irányába történő elmozdulást.
Az erőforrások és a pénzeszközök ezen átcsoportosítása a legtöbb polgári területen hiányként fog
jelentkezni, és jelentős veszteségekhez fog vezetni.
Még nem tudni, hogy valóban lesz-e háború Európában, vagy a háborús retorika és
fegyverkezés csak egy örvendetes elterelő manőver lesz.
Amint azt a NATO-dokumentumfilmünkben (www.kla.tv/29106) kifejtettük, a világuralom
megszállottjai egyszerre különböző pályákon haladnak.
Akár fizikai háborúk, akár elterelések révén, a cél ugyanaz marad: egy központosított világkormány sarokköveinek
létrehozása - teljes ellenőrzés és teljes felügyelet.
A biztonságpolitikai vitákban gyakran használják a 2027-es évet arra, hogy jelezzék, mikor várható Európában háború kitörése.
Több NATO-ország - például Németország, Lengyelország és Svédország - arról beszél, hogy 2030-ra védelmi
felkészültségre van szükség, mivel nagyobb konfliktusok várhatók, ha az elrettentés nem működik.
A német védelmi miniszter, Pistorius, 2024 közepén azt mondta: "2029-re készen kell állnunk a háborúra".
A háborús gazdaságra való gyors áttérés és más fokozódó háborús uszítás a jelek szerint egy sivár jövő felé mutat.
Ez a jövő azonban nem megváltoztathatatlan.
A nemzeteken múlik, hogy mi fog történni.
Mit tehet tehát az egyes ember? Mondhat nemet.
Nem kell a védelmi vállalatoknál dolgozni, nem kell felbujtani, nem kell egyenruhás állampolgárrá válni.
Felemelheti a hangját, és kiállhat a háborús gazdaság ellen.
Embertársaidat felvilágosíthatod ezekről az összefüggésekről.
Mindenkinek megvan a választása, hogy részt vesz-e vagy sem.
Önkéntes vagyok a Kla.TV-nél, mert a világnak joga van az ellenvéleményhez.
Csatlakozzon a csapathoz és támogassa munkánkat.
Lépjen kapcsolatba velünk a következő címen: www.kla.tv/mitwirken
Ugyanaz a vér folyik benned és bennem.
Mint fiak és apák állunk itt
Béke és szabadság, mint mindenki javát, igen, ezért élünk.
Nem a származás, nem a faj, nem a vallás, az, ami megosztja a szívünket.
A szabadság és a béke a vízió, egy olyan világért, amelyben érdemes élni.
És most arra akartok kényszeríteni minket, hogy kegyetlenül megöljük egymást, holott valójában mindannyian testvérek vagyunk.
Azt mondjuk: "Ne a mi nevünkben!
Nem fogunk háborúzni veletek
Nem fogunk fegyvert hordani, mert az soha nem vezet győzelemre."
Azt mondjuk: "Ne a mi nevünkben!
Nem fogunk háborúzni veletek
Nem fogunk fegyvert hordani, mert az soha nem vezet győzelemre."
Meddig fog ez még tartani?
Háború, hatalom és kapzsiság?
Hallgasd meg az áldozatok könyörgését az éghez,
Ki fogja megállítani ezt az őrületet, ha nem mi?
Aki félelmet, gyűlöletet és haragot szít az emberekben, az háborús uszító és embergyűlölő.
Ő az, aki mindent romlásba dönt és megtagadja az egész emberiséget.
Azt mondjuk: "Ne a mi nevünkben!
Nem fogunk háborúzni veletek
Nem fogunk fegyvert hordani, mert az soha nem vezet győzelemre."
Azt mondjuk: "Ne a mi nevünkben!
Nem fogunk háborúzni veletek
Nem fogunk fegyvert hordani, mert az soha nem vezet győzelemre."
Ezzel megfosztjátok a gyerekeket az apjuktól! Szégyelljétek magatokat, ti vagytok az árulók, amikor az
ártatlanokat a mészárlásba vezetitek és erkölcsileg helyesnek nyilvánítjátok őket.
Ti nemzetek csatlakoztok senki sem ad nektek hatalmat, a vér, ami a kezeteken van kísérteni fog titeket, amíg csak éltek!
Azt mondjuk: "Ne a mi nevünkben!
Nem fogunk háborúzni veletek
Nem fogunk fegyvert hordani, mert az soha nem vezet győzelemre."
Azt mondjuk: "Ne a mi nevünkben!
Ne élj vissza velünk a haragod miatt, a táplált gyűlölet olyan, mint a mag, mi nem vagyunk az ördög ivadékai!"
Azt mondjuk: "Ne a mi nevünkben!
Ne éljetek vissza velünk a kapzsiságotok miatt, ti magatok fogjátok elszenvedni a kárt, mert hamarosan célpontok lesztek!"