Hva er krigsøkonomi?
Krigsøkonomi betyr "at i krig er alt underordnet krigsmålet, og derfor blir økonomien påtvunget andre
strukturer", sier den tyske økonomen Tilman Brück.
Brück er grunnlegger og leder av International Security and Development Centre ved Humboldt-universitetet i Berlin.
Kort sagt: Staten tar kontroll, og økonomien følger dens mål.
Ifølge de siste rapportene i dagspressen forbereder EU seg nå på å omstille industrien til en krigsøkonomi.
Beslutningen om å ta opp lån på til sammen 800 milliarder euro til forsvarsindustrien ble fattet i slutten av mars 2025.
I tillegg måtte EU-kommisjonen bevilge rundt 335 milliarder euro fra koronavirusfondet til
forsvarsfinansiering i begynnelsen av juni 2025.
Sveits er ikke unntatt fra denne utviklingen.
Parlamentet godkjente nylig en økning i militærbudsjettet til 30 milliarder CHF innen 2028.
Men selv ikke dette ser ut til å være nok for enkelte representanter - både i EU og i Sveits.
Hvorfor alt dette?
Er trusselen om en russisk angrepskrig virkelig så reell - eller handler det egentlig om noe annet?
Uansett hvordan krigsøkonomien utvikler seg, vil skattebetalerne og fremtidige generasjoner måtte bære de høye kostnadene.
Hvilken effekt vil dette ha?
Det høye finansieringsbehovet på flere hundre milliarder euro for den massive opprustningen
legger en demper på veksten i privat sektor:
Utgifter til infrastruktur, utdanning, miljøvern, helsevesen osv. er sterkt forsømt.
Dette forverrer de sosiale, økonomiske og politiske problemene i landet.
Med motsetningene og krisene i politikken og økonomien vokser mistilliten i samfunnet raskt.
Politikernes forsøk på å holde den mentale manipulasjonen av massene på krigsfot ved hjelp av statlig
propaganda og de økonomisk avhengige offentlige mediene antar stadig mer groteske former.
Som allerede nevnt øker forsvarsutgiftene for tiden betydelig i alle vestlige land.
I tillegg til de nylig planlagte forsvarsutgiftene på over 800 milliarder euro i EU, vedtok NATO-medlemslandene nylig å
øke sine militærutgifter til 5 % av bruttonasjonalproduktet.
Bare Spania, Ungarn og Slovakia uttrykte sterke reservasjoner mot 5 %-målet.
Hittil har de fleste NATO-land brukt rundt 2 % av bruttonasjonalproduktet sitt på våpen.
Hvis vi tar Forbundsrepublikken Tyskland som eksempel, vil dette bety en økning i
forsvarsutgiftene fra 90 til 160 milliarder euro per år.
På midten av 1990-tallet var kostnadene "bare" 45 milliarder euro.
Og det med nesten dobbelt så mye personell og materiell på vernepliktstidspunktet, uten deltakelse i utenlandsoppdrag.
Det investeres stadig mer penger i militær teknologi, og frykten for en antatt fiende blir
stadig forsterket for å rettferdiggjøre utgiftene.
Det samme bildet så vi i opptakten til verdenskrigene.
Hva legger vi merke til?
Som det fremgår av internettportalen "produktion.de" under "Fokusområder" og "Forsvarsindustri", er
stadig flere tradisjonelle mekaniske verksteder på vei inn i den sikkerhetskritiske verdikjeden.
I tillegg til geopolitiske utfordringer er det først og fremst det teknologiske paradigmeskiftet som skaper ny dynamikk.
Følgende eksempler nevnes: Kunstig intelligens for målgjenkjenning, Droneforsvarssystemer med laser- eller
mikrobølgeteknologi, Sensorfusjon for sanntidsevaluering på slagmarken, Digitale tvillinger for simuleringsscenarioer .
Som du ser, tilbyr forsvarsindustrien finansverdenen et bredt spekter av lukrative prosjekter.
Eksisterende produksjonsgrener legges ned og omstilles til produksjon av forsvarsmateriell.
For å nevne to av mange eksempler: togprodusenten Alstom i Görlitz i Øst-Tyskland.
I fremtiden vil pansrede kjøretøyer fra den nye eieren og leverandøren av landkrigssystemer KNDS bli produsert der.
MV Werften Group, som gikk konkurs i 2022 og tidligere bygde cruiseskip, skal nå produsere krigsskip og tilbehør
ved sine anlegg i Wismar, Rostock-Warnemünde og Stralsund.
Anlegget i Rostock-Warnemünde vil bli overført til Bundeswehr for 87 millioner euro.
EU-kommisjonen presenterte en forsvarsindustriell strategi (EDIS) og et tilsvarende investeringsprogram (EDIP) allerede i 2024.
Angivelig med det formål å bygge opp en sterk, uavhengig og konkurransedyktig forsvarsindustri i EU.
Som man kan se mange steder, fremmer dette produksjonen av våpen.
Ytterligere skritt i denne retningen er å forvente.
Når sivile bedrifter først er blitt konvertert til forsvarsmateriell, er det ikke lett å komme tilbake.
De enorme pengesummene som i dag stilles til rådighet for ombygging av ulike fabrikker og produksjonsanlegg,
er naturligvis ikke tilgjengelige for demontering.
Fordi dette ikke lenger ville være i "statens interesse å beskytte allmennheten" .
Skattebetalernes penger brukes til å ødelegge langsiktige produksjonsanlegg for sivilsamfunn og handel.
I stedet produseres det ting som bare egner seg til å drepe og ødelegge, men som ikke har
noen produktiv nytteverdi for allmennheten.
En stridsvogn - for eksempel - er ikke til nytte for allmennheten i hverdagen. Den står bare i kasernen.
Den kan ikke brukes til ambulanse- eller taxitransport i hverdagen.
Det gir ingen fordeler, men sluker mye penger til produksjon og vedlikehold.
Ressursene som brukes til dette, er da ikke tilgjengelige for befolkningen i andre områder.
Hvordan investeringene gjøres, har faktisk stor økonomisk betydning.
En investering i militært utstyr er til syvende og sist en pengeødeleggelse.
Å investere i forskning kan derimot føre til bedre helse, for eksempel.
En investering i god infrastruktur kan gi økonomisk vekst i en region osv.
Vi fastholder derfor: I en krigsøkonomi kan befolkningen bare betale mer uten å kunne få
ytterligere privatøkonomiske fordeler av det.
Selv om arbeidsledighetstallene kan falle kraftig i begynnelsen av en krigsøkonomi, viser
historisk erfaring at velstanden ikke øker.
Tvert imot, det høye skattetrykket for å finansiere forsvarsutgiftene reduserer dem.
Ettersom det nesten ikke investeres penger i privat sektor i tider med "truende militær konflikt", men
hovedsakelig i den militære sektoren, er det uunngåelig at befolkningen mangler disse ressursene i hverdagen.
Selv de beste hodene, som forskere, spesialister osv., blir da utplassert i forsvarsindustrien,
noe som etterlater hull på andre sivile områder.
I tilfelle krig betaler befolkningen også med sine egne og sine familiers liv.
Noen mistenksomme mennesker kan mistenke at ødeleggelsen av fredstidsøkonomien og økningen i arbeidsledigheten er bevisst
konstruert for å få mer støtte til krigsøkonomien senere.
Først ødelegges det fredelige alternativet, og så, angivelig uten alternativ, er forsvarsindustrien den
eneste måten å redde oss ut av det økonomiske dilemmaet på.
Når den vanlige arbeideren er økonomisk avhengig av jobben sin i rustningsproduksjonen,
støtter han uunngåelig den eksisterende politikken.
Hvis man tar et historisk tilbakeblikk, vil man innse at denne utviklingen åpenbart bare er en fremskreden
opptrapping av en agenda som har vært planlagt lenge i forveien.
Det er alltid de samme mønstrene som gjør seg gjeldende i forberedelsene til krig.
1. Strategier utarbeides av såkalte "tenketanker", som definerer krigsmålene og nøye vurderer risiko og sjanser for å lykkes.
2. Det føres hemmelige forhandlinger med potensielle partnere for å harmonisere interessene til de enkelte partnerne.
Det "forventede byttet" deles ut eller loves - som i brettspillet "Risk", bare at det nå heter "Geopolitics".
3. Landets generalstab får beskjed om å gjøre de nødvendige forberedelser og mentalt forberede offiserskorpset på fienden.
4. Ved å støtte opposisjonsgrupper hos den fremtidige motstanderen gjennom NGOer og egen etterretningsvirksomhet,
skapes "grunner og årsaker" til en "nødvendig intervensjon" for å oppnå en "moralsk rettferdiggjøring" overfor egen befolkning.
5. Pressen i "partnerstatene" får beskjed om å fremstille den potensielle motstanderen i et dårlig lys.
Som regel blir det henvist til forbrytelser mot menneskeheten og medmenneskeligheten eller proklamert en overhengende fare for
egen befolkning, uten at den faktiske bakgrunnen blir belyst.
Med provoserende bilder og følelsesladde taler piskes massenes følelser opp og kanaliseres på den måten.
6. Staten sørger for finansiering av våpen, og insentiver for deltakelse fra de
nødvendige kommersielle foretakene fremmes av staten.
7. På skoler, universiteter og i dagliglivet appelleres det til patriotisk støtte for det felles beste for å inspirere
neste generasjon til å tjenestegjøre i Forsvaret i tide.
8. Når militæret er utstyrt, befolkningen forberedt på konflikten og økonomien konsolidert,
mangler bare den rette anledningen til å slå til.
Rekkefølgen på punktene 4-8 kan variere.
Forberedelsene tar vanligvis mange år, avhengig av omfanget av den planlagte militæraksjonen.
Hvorfor et flertall av befolkningen aksepterer en krigsøkonomi uten motforestillinger
Medienes innflytelse er en av de avgjørende faktorene i styringen av befolkningen.
Den som har tolkningsmakten, bestemmer hva som er sant og hva som er usant.
Gustave Le Bon - en av grunnleggerne av massepsykologien - forklarte hvordan de fleste mennesker først og fremst
styres av følelser, ønsker og håp - ikke av fornuft og logikk.
Det beviser at en påstand, uansett hvor absurd den er, kan innprentes i massene som en ugjendrivelig sannhet.
Dette oppnås ved hjelp av følgende tre metoder: for det første gjennom konstant repetisjon, for det andre
gjennom emosjonell forsterkning og for det tredje ved å overføre det man har hørt, innad i gruppen.
Det er slik en løgn blir en tilsynelatende sannhet for mange mennesker.
De fleste er heller ikke klar over i hvor stor grad overgangen til krigsøkonomi reduserer befolkningens sosiale velferd.
Hvis de var klar over dette, ville det vært mye mer motstand.
Den geopolitiske utviklingen vi nå befinner oss i, ble i hovedtrekkene planlagt allerede i midten av forrige århundre.
Etter Sovjetunionens sammenbrudd så amerikanske globale strateger muligheten for å utvide sin
innflytelsessfære til de nå nedlagte østblokkstatene.
Dette er for å realisere en drøm globalistene og finansoligarkene har næret lenge - om
en verdensregjering under amerikansk ledelse.
Zbigniew Brzeziński hadde vært rådgiver for John F. Kennedy siden 1960.
Han var også en ledende global strateg og mangeårig sikkerhetsrådgiver for USA og internasjonale selskaper.
Brzeziński skisserte de nødvendige stegene allerede i boken "The Only World Power - America's Strategy of Dominance" fra 1997.
Mange av de grepene som har blitt tatt i nasjonal og internasjonal vestlig politikk siden
begynnelsen av 1990-tallet, kan leses ut av Brzezińskis bok.
I 2015 kunngjorde George Friedman, grunnlegger og tidligere administrerende direktør i den private amerikanske tenketanken
Stratfor, at målet for USAs politikk i over 100 år har vært å forhindre en allianse mellom Tyskland og Russland, fordi det
representerer den største trusselen mot USAs overherredømme.
Han understreket blant annet Tysklands avgjørende rolle for faktisk å kunne gjennomføre disse målene.
"Hva vil Tyskland gjøre?" - Det svake leddet i spillet om verdensherredømmet.
Som mye nå tyder på, ble "det svake punktet Tyskland", bortsett fra overtakelsen av krigsøkonomien, brakt på linje.
Verdens ledende finansoligarker bruker sin innflytelse på medier og politikk til å utvide sin makt og gjøre nasjoner lydige.
Det er derfor ingen tilfeldighet hvordan samfunn og nasjoner påvirkes.
Det skjer på grunn av interessene til et lite, innflytelsesrikt mindretall i maktens sentrum.
Hva kan man utlede av den massive omleggingen til krigsøkonomi?
Den åpenbare og massive omleggingen til en "krigsøkonomi" i mange land i Europa og rundt om i verden
tyder sterkt på at en krig forberedes eller føres.
Det betyr imidlertid ikke nødvendigvis at en krig er nært forestående.
Men det signaliserer en grunnleggende endring i den økonomiske strukturen - bort fra
fredsordenen og over til militær prioritering.
Denne omfordelingen av ressurser og økonomi vil merkes som en mangelvare på de fleste
sivile områder og vil føre til betydelige tap.
Det gjenstår å se om det faktisk blir krig i Europa, eller om all krigsretorikken og opprustningen
vil fungere som en kjærkommen avledningsmanøver.
Som forklart i vår NATO-dokumentar (www.kla.tv/29106), kjører de verdensherredømmebesatte på ulike spor samtidig.
Enten det skjer gjennom fysiske kriger eller distraksjoner, forblir målet det samme: å etablere
hjørnesteinene i en sentralisert verdensregjering - total kontroll og fullstendig overvåkning.
I sikkerhetspolitiske debatter brukes ofte årstallet 2027 for å angi når det forventes å bryte ut krig i Europa.
Flere NATO-land - f.eks. Tyskland, Polen og Sverige - snakker om behovet for forsvarsberedskap innen 2030, ettersom det kan
forventes større konflikter hvis avskrekkingen ikke fungerer.
Den tyske forsvarsministeren Pistorius sa i midten av 2024: "Vi må være klare til krig innen 2029."
Den raske overgangen til krigsøkonomi og annen eskalerende krigføring ser ut til å peke mot en dyster fremtid.
Denne fremtiden er imidlertid ikke uforanderlig.
Det er opp til nasjonene å avgjøre hva som faktisk skal skje.
Så hva kan hver enkelt gjøre? Du kan si "nei".
Du trenger ikke å jobbe for forsvarsbedrifter, du trenger ikke å være oppildnet, du trenger ikke å bli en borger i uniform.
Du kan heve stemmen og ta et standpunkt mot krigsøkonomien.
Du kan opplyse dine medmennesker om disse sammenhengene.
Alle har valget om de vil delta eller ikke.
Jeg jobber frivillig på Kla.TV fordi verden har rett til en avvikende stemme.
Bli med på laget og støtt arbeidet vårt.
Kontakt oss på: www.kla.tv/mitwirken
Det samme blodet flyter i deg og i meg
Som sønner og fedre står vi her
Fred og frihet til alles beste, ja, det er det vi lever for.
Det er ikke opprinnelse, rase eller religion, er det som splitter våre hjerter.
Frihet og fred er visjonen, for en verden det er verdt å leve i.
Og nå vil dere tvinge oss til å drepe hverandre på en grusom måte, når vi i virkeligheten alle er brødre.
Vi sier: "Ikke i vårt navn!
Vi går ikke til krig mot dere
Vi vil ikke bære våpen, fordi de aldri fører til seier."
Vi sier: "Ikke i vårt navn!
Vi går ikke til krig mot dere
Vi vil ikke bære våpen, fordi de aldri fører til seier."
Hvor mye lenger skal dette pågå?
Krigshissing, makt og grådighet?
Hør ofrenes bønn til himmelen,
Hvem skal stoppe denne galskapen hvis ikke vi?
Alle som nører opp under frykt, hat og sinne hos folk, er krigshissere og menneskefiendtlige.
Det er han som fører alt til undergang og fornekter all medmenneskelighet.
Vi sier: "Ikke i vårt navn!
Vi går ikke til krig mot dere
Vi vil ikke bære våpen, fordi de aldri fører til seier."
Vi sier: "Ikke i vårt navn!
Vi går ikke til krig mot dere
Vi vil ikke bære våpen, fordi de aldri fører til seier."
Dere frarøver barna deres deres fedre! Skam dere, det er dere som er forræderne, når dere fører de
uskyldige til slakt og erklærer dem for moralsk riktige.
Dere nasjoner blir med ingen vil gi dere makt, blodet som er på deres hender vil hjemsøke dere så lenge dere lever!
Vi sier: "Ikke i vårt navn!
Vi går ikke til krig mot dere
Vi vil ikke bære våpen, fordi de aldri fører til seier."
Vi sier: "Ikke i vårt navn!
Ikke misbruk oss for ditt sinne, drevet hat er som et frø, vi er ikke din djevelens yngel!"
Vi sier: "Ikke i vårt navn!
Ikke misbruk oss for deres grådighet, da vil dere selv lide skade, for snart vil dere bli et mål!"