Sveiki, Vrābela kungs! Man ir liels prieks, ka jūs piekritāt sniegt šo interviju Kla.TV.
Ja drīkstu jūs īsi iepazīstināt mūsu skatītājus:
Jūs kandidējat partijā "Čehija vispirms (ČR1)" gaidāmajās Čehijas Republikas parlamenta vēlēšanās.
Man ir liels prieks, ka esat veltījis laiku šai intervijai.
Varbūt jūs varētu arī īsi iepazīstināt mūsu skatītājus no Vācijas un citām valstīm, kuras jūs vēl nepazīstat.
Vispirms liels paldies par uzaicinājumu.
Es esmu pilnīgi normāls cilvēks, kas dzimis Čehijas Republikas dienvidos.
Kopš 2003. gada, līdz pat skolas beigšanai, esmu bijis aktīvists cīņā pret korupciju.
Cīņai pret korupciju es pievērsos kaut kad no 2003. līdz 2025. gadam.
Kopš aptuveni 2012. gada esmu iesaistījies arī cīņā pret migrāciju.
Un kopš 2022. gada, t.i., koronavīrusa pandēmijas laikā, es, protams, esmu cīnījies arī
par brīvību un pilsoņu un uzņēmumu tiesībām.
Kopš 2022. gada Prāgā esmu organizējis plašas demonstrācijas par vārda brīvību un mieru, kuras jūs,
iespējams, esat redzējuši arī savos plašsaziņas līdzekļos.
Jā, mēs to sekojam. Paldies. Mēs, Kla.TV, par savu uzdevumu uzskatām ziņot par to, ko masu mediji noklusē.
Tāpēc esam jūs uzaicinājuši uz šo interviju.
Jūs piedalāties 2025. gada parlamenta vēlēšanās un jau ilgu laiku esat bijis politiski aktīvs.
Viņi Prāgā rīkoja plašas demonstrācijas par mieru un vārda brīvību.
Kā uz jums ir reaģējuši sabiedriskie plašsaziņas līdzekļi, kopš kandidējat vēlēšanās?
Vispirms es gribētu teikt, ka pēc tam, kad es Čehijā organizēju šīs lielās demonstrācijas, kas, iespējams, bija lielākās
kopš revolūcijas, mediji par mani sāka rakstīt sliktas lietas.
Protams, viņi mani apmelo un apmelo, bet šeit, Čehijā, Iekšlietu ministrija pat ir izveidojusi savu nodaļu, kas atbild
par darbu ar sabiedrību, lai manipulētu ar sabiedrisko domu.
Un tieši šajā nodaļā "KRIT" , kā to sauc, ir īpaša nodaļa par mani.
Un tieši tad Iekšlietu ministrijas psihologi nolēma, ka mani ir nepieciešams publiski nosodīt un kaunināt.
Tieši to mediji darīja pirmajā gadā.
Pēc tam, protams, pret mani tika ierosinātas desmitiem krimināllietu no valsts puses par
finanšu noziegumiem un vārda brīvības ierobežošanu.
Kad es vērsos pret valdības īstenotajiem pasākumiem vārda brīvības ierobežošanai, es beidzot
uzvarēju Konstitucionālajā tiesā un tiku attaisnots.
Taču es tiku arestēts, un tika veikti sagatavošanās darbi, lai mani nogādātu apcietinājumā.
Un tagad man draud vēl viena tiesas prāva, kurā mani, iespējams, mēģinās notiesāt par finanšu
noziegumiem, kas, protams, ir tikai spekulācijas un izdomājumi.
Kopš es sāku politisko kustību, mediji par mani klusē, kad vien var.
Ja viņi to nevar, piemēram, kad es uzvarēju Konstitucionālajā tiesā, protams, viņiem par to bija jāziņo, jo visas televīzijas
un policija to komentēja, jo tas bija patiešām liels spriedums, lielākais pēdējo gadu desmitu laikā vārda brīvības
jomā. Tāpēc plašsaziņas līdzekļiem bija jāziņo par mani.
Bet citādi viņi cenšas mani apklusināt.
Aizvakar priekšvēlēšanu kampaņas laikā es biju Čehijas televīzijā, un mūsu politiskajai kustībai
tika atvēlētas septiņas minūtes visai kampaņai.
Šo septiņu minūšu laikā vadītājs runāja pāri man, lai man nebūtu iespējas izteikties, un uzdeva man jautājumus,
kuriem būtībā nebija nekāda sakara ar vēlēšanu programmu, lai es pēc iespējas vairāk klusētu.
Tātad tas ir veids, kā plašsaziņas līdzekļi ietekmē Čehijas iedzīvotāju vēlētāju uzvedību, vai ne?
Jā.
Mūsu šodienas tēma ir tā sauktā kontrolētā opozīcija.
Plašsaziņas līdzekļos par to dzirdam tikai saistībā ar tādām valstīm kā Ķīna vai Krievija.
Bet kāda ir situācija Rietumeiropā, valstīs, kas ir iestājušās par demokrātiju?
Kā jūs vērtējat šo jautājumu, Vrābela kungs?
Nu, protams, viena lieta ir tas, kas tiek parādīts publiski.
Tas nozīmē, ka kontrolēta viltus opozīcija medijos parādās kā īsta opozīcija un ka
televīzijā notiek cīņa starp koalīciju un opozīciju.
Taču patiesībā Čehijā pastāv tā sauktā patriotiskā opozīcija, ko veido divas grupas.
Četras partijas pa labi un piecas partijas pa kreisi.
Un šīs divas koalīcijas uzstājas kā patiesa opozīcija.
Mana problēma ir tā, ka tad, kad es aktīvi darbojos cīņā pret korupciju, kad es jums teicu, ka aktīvi darbojos cīņā pret
korupciju, es atklāju finanšu krāpšanu, saikni ar Eiropas subsīdijām un valsts līdzekļu piesavināšanos un politisko partiju
sponsoriem, šiem mecenātiem, kas strādā mūsu valstī, vai oligarhiem, kas strādā mūsu valstī,
kas sponsorē politiskās partijas un politiķus.
Dažus no tiem esmu atklājis un dažus darījumus apturējis.
Tāpēc kopš 2005. gada mani īstie pretinieki ir oligarhi, kas atrodas otrajā plānā un dibina politiskās
partijas, sponsorē tās, lai šo partiju politiķi pēc tam varētu piešķirt tām valsts pasūtījumus.
Politisko partiju līderi, kas uzdodas par opozīciju, ir, tā teikt, soli zemāk.
Mana cīņa ir pret cilvēkiem, kas tos sponsorē.
Tāpēc, kad es organizēju šīs lielās demonstrācijas Vāclava laukumā un aicināju tur visu opozīciju, es gaidīju, ka viņi
apvienosies un aizstāvēs Čehijas Republikas suverenitāti, bet man nebija ne jausmas, ka aiz viņiem stāv tie paši oligarhi,
pret kuriem es cīnījos un kuri sponsorēja valdošo partiju.
Bet pēkšņi es sapratu, ka valdošā partija, ko šodien mūsu valstī pārstāv ODS, patiesībā kopā ar ODS
politiķiem ir radījusi jaunās patriotiskās partijas.
Tādējādi tā ir sava veida ODS-B, ko veido tās partijas deputāti, kura pašlaik veido valdību.
Un, protams, sponsori, kas sponsorēja ODS un kam ODS pretī piešķīra valsts pasūtījumus, par kuriem no valsts
budžeta pazuda nauda, ko es esmu atklājis, ir tie paši sponsori, kas šodien sponsorē patriotisko opozīciju.
Un, protams, šie sponsori mani uzskata par draudu, jo esmu viņiem izjaucis vairākus darījumus.
Diemžēl, protams, sabiedrība par to nezina, jo tas nenonāk plašsaziņas līdzekļos.
Protams. Rezumējot: Tie, kas ir patiešām spēcīgi, vienkārši paliek pie varas.
Kā, jūsuprāt, tas darbojas Čehijā?
Tieši tas, ko es tikko aprakstīju.
Mums Čehijā ir divas koalīcijas, kas arī ir krāpušas, jo, pirms deviņiem mēnešiem uzsākot vēlēšanu kampaņu, tās paziņoja,
ka kopumā būs četras politiskās partijas, bet tās sevi prezentēs kā vienu, tādējādi samazinot vēlēšanu slieksni.
Tagad ar to nodarbojas Konstitucionālā tiesa, un Čehijas Republikā pastāv draudi, ka lielākā daļa patriotu, patriotisko
vēlētāju balsu tiks pasludinātas par nederīgām, ka šie mandāti zaudēs spēku, jo abas šīs koalīcijas,
gan kreisā, gan labējā, abas koalīcijas ir krāpušas.
Kā jau teicu, tagad to skaidro tiesas. Un tieši tāda ir situācija.
Un diemžēl pilsoņi šodien piedzīvo tādu pašu vai līdzīgu maldināšanu kā 1989. gadā, kad viņi būtībā cerēja uz pārmaiņām,
kas nenotiks, jo cilvēki, kas tagad simboliski ir šīs it kā jaunās opozīcijas, šo pārmaiņu sejas, patiesībā
ir vecie politiķi, kuri nāk no tām pašām varas struktūrām, no kurām nāk arī valdošā partija.
Jā, mēs to zinām. Vācijā daudzi cilvēki ir zaudējuši uzticību politikai neizpildīto priekšvēlēšanu solījumu dēļ.
Dažos gadījumos pēc vēlēšanām ir noticis pretējais tam, kas tika solīts pirms vēlēšanām.
Mums tas ir labi zināms. Viens no piemēriem ir pašreizējais Vācijas kanclers Mercs, kurš pirms vēlēšanām
solīja, ka viņš nesaņemsies pieskarties parāda bremzēšanai.
Tomēr neilgi pēc vēlēšanām viņš sagatavoja vēsturisku parādu paketi, kuras kopējais apjoms bija miljardiem.
Jūs esat izstrādājis koncepciju par šo tēmu.
Vai jūs varētu mūs īsi iepazīstināt?
Protams, es Čehijā ziņoju par parādu bremzēšanas lietu Vācijā, kā arī intervēju parlamenta deputātu
Petru Bistronu tieši par šo tēmu saistībā ar vēlēšanām.
Protams, tā ir problēma arī Čehijā.
Diemžēl patriotiskā skatuve, kā sevi dēvē šie patrioti, kas pirms diviem gadiem solīja panākt Čehijas izstāšanos no ES un
NATO un tās suverenitāti, pamazām pārgāja pie aicinājuma rīkot referendumu par izstāšanos no Eiropas Savienības.
Un, kad viņi saprata, ka tas juridiski nav iespējams, viņi pilnībā atteicās no Čehijas izstāšanās no ES, tādējādi viņi būtībā
atteicās no savām patriotiskajām programmām vēl pirms vēlēšanām.
Ar Frīdrihu Mercu bija nedaudz citādāk. Viņš nodeva vācu tautu neilgi pēc vēlēšanām,
vēl pirms tika izveidots jaunais parlaments.
Un man ir koncepcija. Mēs esam sagatavojuši plānu ar nosaukumu "Čehija pirmajā vietā", kas ietver
reformas, kuras nepieciešamas politiskās sistēmas maiņai.
Un viena no šīm nepieciešamajām pārmaiņām ir politiķu atsaucamība.
Mums ir jāpieņem likums, kas nosaka, cik daudz parakstu ir nepieciešams katram politiķim atkarībā no tā, vai
viņš ir vietējais, reģionālais vai nacionālais politiķis, vai viņš ir parlamenta deputāts vai ministrs.
Un ir jābūt likumam, kas nosaka, ka gadījumā, ja politiķis pārkāpj to, ko viņš gatavojas īstenot, ja
viņš pārkāpj programmu, kuras dēļ viņš faktiski tika ievēlēts, ir jābūt iespējai viņu atlaist.
Es to saku pavisam vienkārši. Kad politiķis kandidē vēlēšanās, viņam ir vēlēšanu programma.
Un vēlētāji atdod savas balsis politiķim, kas ir kā darba līguma apstiprināšana.
Šajā darba līgumā, šajā vēlēšanu programmā ir ierakstīts, ko politiķis darīs.
Un, ja šis politiķis pēc vēlēšanām dara ko citu, tas ir tāpat, it kā viņš būtu pārkāpis darba līgumu un būtu jāatlaiž no darba.
Citiem vārdiem sakot, ja cilvēki saprastu, ka Frīdrihs Mercs ir solījis ievērot parādu bremzi, bet drīz pēc ievēlēšanas viņš
sasauktu parlamentu, kurā būtībā vairs nebija kvoruma, un pārkāptos parādu bremzi, tad Vācijas
pilsoņi parakstītu petīciju saskaņā ar šo likumu.
Un, ja viņi būtu savākuši pietiekamu skaitu parakstu, viņi vērstos tiesā un iesniegtu pierādījumus.
Vēlēšanu programma un politiķa faktiskā rīcība, kā arī tiesa kopā ar pilsoņu žūriju - es gribētu norādīt, ka ir nepieciešama arī
tiesu sistēmas reforma, lai mums būtu pilsoņu žūrija - šī pilsoņu žūrija novērtē, ko
politiķis ir solījis un ko viņš pēc tam reāli dara.
Un, ja tiesa konstatē, ka politiķis ir solījis kaut ko citu un dara kaut ko citu, tiesa nolemj, ka viņš zaudē mandātu.
Liels paldies. Tā ir laba attieksme. Kā tikko dzirdējām, neizpildīti priekšvēlēšanu solījumi
ir daļa no Eiropas iedzīvotāju ikdienas dzīves.
Vai ir iespējams, ka neizpildītie priekšvēlēšanu solījumi ir apzināta stratēģija, lai sagrautu un
atbaidītu cilvēkus un tādējādi salauztu viņu pretestību?
Es tā nedomāju. Es domāju, ka neizpildīti solījumi kalpo vēlētāju vilināšanai balsot par šiem krāpniekiem.
Diemžēl pilsoņi un vēlētāji ātri aizmirst, tāpēc, piemēram, pašlaik mūsu valstī vēlēšanu favorīts ir bijušais premjerministrs
Andrejs Babišs, kurš valdīja Koronas laikā, lika cilvēkus sist ielās, piespiedu kārtā lika viņiem vakcīnas mRNA, un šodien
cilvēki atkal balso par viņu, jo viņš viņiem dod solījumus.
Tātad, manuprāt, šī ir izrāde, kurā pilsoņi diemžēl vienmēr tic tam, ko mediji pasniedz kā to, kam ir izredzes uzvarēt vēlēšanās.
Un plašsaziņas līdzekļi patiesībā nosaka, kas spēlē šo spēli.
Runa nav par to, ka visiem kandidātiem ir vienādi nosacījumi.
Nē, mediji izvēlas, kas spēlē, nostāda spēlētājus vienu pret otru, un tad jūs varat izvēlēties tikai
starp vienu sliktu variantu un otru sliktu variantu.
Un pilsoņi aizmirst, ka viņiem nav jāizvēlas mazākais no diviem ļaunumiem, bet gan programma, kas palīdz valstij.
Jā. Tātad tas nozīmē, ka jūsu partijas programma ir vērsta uz skaidru kursa maiņu.
Kāda ir atšķirība? Kā cilvēki var atpazīt, ka jūs neesat kontrolēta opozīcija?
Un kādus pasākumus esat veikuši pret infiltrāciju jūsu partijā?
Protams, ar pasākumiem pret infiltrāciju ir grūti, jo slepenie aģenti un policija nepārtraukti nāk, no tā nevar izvairīties.
Tāpēc mēs izvērtējam, kas ir policija un kas izlūkdienests, un cenšamies viņu priekšā neizpaust
konfidenciālu informāciju, taču tas ne vienmēr ir iespējams.
Runājot par programmu, mēs, protams, esam pilnīgi atšķirīgi, jo šeit ir kaut kas cits, režīms, proti, globālistu režīms, šī varas
piramīda, kas ved no FED Amerikas Savienotajās Valstīs caur ES, caur bezpeļņas organizācijām un globālistu kapitālu, un
pretī tam ir Čehijas Republikas atbrīvošana, t.i., suverenitāte.
Tam par pamatu ir izstāšanās no ES, izstāšanās no NATO, izstāšanās no PVO.
Citiem vārdiem sakot, ikviens, kuram ir kaut nedaudz vesela saprāta, saprot, ka kontrolētā opozīcija
izliekas, ka ir Čehijas tautas pusē, Čehijas tēvzemes pusē.
Taču galu galā tajā vienmēr ir teikts, ka ir jāatrod Eiropas risinājums, ka mums ir jāpaliek Eiropas Savienībā, ka
Eiropas Savienība ir jāreformē, ka mēs nevaram izstāties no ES, jo tad mums vairs nebūs nekādas ietekmes uz to, kas notiek.
Mēs nevaram izstāties no ES, jo mūsu uzņēmumi bankrotēs, un tamlīdzīgas muļķības.
Tātad kontrolētā opozīcija vienmēr vilina vēlētāju ar kaut kādiem solījumiem un tad pamazām apgāžas.
Viens no piemēriem bija, kad es organizēju demonstrācijas Vāclava laukumā, bet pēc tam mani nomainīja cits
kolēģis, kuram bija lemts pārrakstīt manu politisko karjeru.
Viņš pārņēma demonstrācijas Vāclava laukumā, un pirmais, ko viņš darīja, sveicinot cilvēkus, bija kliegšana, ka neviens šeit nav
pret Krieviju, pret Putinu, un būtībā sāka vērst visu patriotisko skatuvi pret Austrumiem, pret
Krieviju, lai piedalītos tajā, ko režīms dara.
Viņš pat nosodīja protestētājus, jo viņiem bija uzlīme ar burtu "Z", un šie cilvēki šodien ir notiesāti,
tāpēc... un diemžēl cilvēki nespēj to saskatīt, jo viņi ir fanātiķi un nesaprot šīs lietas padziļināti.
Taču jūs vienmēr varat atpazīt viltus opozīciju pēc tā, ka viņi saka kaut ko citu un pēc tam dara kaut ko citu.
Sākumā viņi saka ko citu nekā vēlāk.
Un tagad es kandidēju, piemēram, kopā ar Dr. Miroslavu Sládek, kurš bija republikāņu priekšsēdētājs un kurš pirms
35 gadiem teica to, ko es saku, un viņš to saka arī šodien.
Viņš to saka visu laiku, viņš to ir ierakstījis visās savās grāmatās.
Tātad, ja kāds ir īsts opozicionārs, tad viņam tas ir sirdī un viņš to dara, jo tic savai valstij, jo tic nākotnei.
Ja kāds ir kontrolēta opozīcija, tad viņš vienmēr galu galā apvienojas ar globālo kapitālu.
Paldies par interesantajiem skaidrojumiem un novēlu veiksmi vēlēšanās. Uz redzēšanos.
Liels paldies. Liels paldies par iespēju. Es sveicu jūs Vācijā un, protams, visās valstīs, kur šī intervija tiek tulkota, un no
visas sirds novēlu jums visu to labāko, lai mēs spētu atbrīvoties no šodienas globālistiskā korporatīvā
fašisma un atrast brīvību savās valstīs. Liels paldies.
Jā, paldies arī jums. Labdien.
Uz redzēšanos.