Tara Rodas a lucrat în SUA în 2021 pe un post de conducere la un centru de primire pentru copii neînsoțiți.
Ea a răspuns la un apel al administrației Biden de a ajuta la criza refugiaților minori care
traversau în masă granița de sud a SUA la acea vreme.
Ea a vrut să ajute la reunirea copiilor cu familiile lor.
Cu toate acestea, ea și-a dat seama repede că ceva nu era în regulă cu copiii.
Aceștia sufereau de atacuri de panică, strigau după părinții lor și spuneau că au fost atrași în Statele Unite de contrabandiști.
Rodas a investigat și a dat peste o rețea uriașă de trafic de copii.
Acesta este modul în care ea a devenit un denunțător care acum luptă pentru a expune aceste
rețele și pentru a le aduce în fața justiției.
Într-un interviu emoționant cu Chris Farrell, ea vorbește despre descoperirile sale.
Ea descoperă cum acești copii sunt dați pe mâna unor infractori care apoi îi obligă să muncească forțat sau să se prostitueze.
Ea povestește despre medici care descriu cu lacrimi în ochi cum copii foarte mici sunt marcați de abuzuri sexuale masive și suferă
deja de boli cu transmitere sexuală la vârsta școlii primare.
Ea descrie, de asemenea, modul în care statul subvenționează acest trafic de copii cu miliarde, că 325 000 dintre
acești copii sunt acum considerați dispăruți și că Ministerul Sănătății blochează clarificarea urgent necesară.
Vedeți mai jos extrase din videoclipul cu Tara Rodas.
Interviul a fost realizat în octombrie 2024, adică înainte de ultimele alegeri din SUA.
Prin urmare, la sfârșitul emisiunii, analizăm evoluțiile în această privință sub actuala administrație americană.
[Intervievator: Sunt Chris Farrell, iar aceasta este emisiunea "On Watch".
Bine ați venit la "On Watch", podcastul Judicial Watch în care ne uităm în spatele titlurilor pentru a vă
prezenta povești despre care presa mainstream nu vrea să știți.
Încercăm să reconstruim ceea ce a fost uitat și să explicăm ceea ce este de neînțeles.
Astăzi avem toate aceste trei elemente pentru dumneavoastră.
Încă o dată, salutăm o femeie foarte curajoasă, un denunțător, care a descoperit și expus o criză incredibilă de trafic
de persoane, trafic sexual și abuz de copii în țara noastră.
Îi urăm bun venit Tarei Rodas. Bine ai venit, Tara!
Chris, îți mulțumesc foarte mult că m-ai invitat astăzi la emisiunea ta.
Vă sunt foarte recunoscător dvs. și Judicial Watch pentru că nu încetați să faceți lumină asupra a ceea ce știm că este trafic
de copii sponsorizat de stat și finanțat de contribuabili.
Exact. Iar telespectatorii și ascultătorii fideli ai podcastului nostru își vor aminti cu siguranță.
Și știu că vă amintiți, pentru că primul nostru interviu din iulie 2023, cu puțin mai mult de un an în
urmă, acum aproximativ 14 luni, a avut o audiență uriașă.
Am avut-o ca invitată pe Tara, care ne-a vorbit despre experiențele ei într-un centru de
primire și procesare pentru copiii neînsoțiți.
Povestea este incredibilă. Cred că am vorbit timp de peste o oră.
Colegii mei de aici vor face legătura între episodul anterior și cel actual, astfel încât să le
puteți viziona pe amândouă dacă nu le-ați văzut încă.
Dar doar ca punct de plecare, ca punct de referință comun, Tara, spune-ne cum ai aflat despre acest trafic de copii scandalos,
brutal, sponsorizat de stat, cum ai devenit conștientă de el.
Corect, Chris, poate că telespectatorii tăi își amintesc, la începutul anului 2021, administrația
Biden-Harris a făcut un apel către toți angajații federali.
Ei au spus că, dacă sunteți angajat federal, ar trebui să vă părăsiți agenția locală
pentru a ajuta la criza de la frontiera de sud.
Și a fost vorba în special de criza acestor copii neînsoțiți.
Copii care au venit la granițele noastre fără o familie, fără un părinte.
Și apoi scopul a fost de a aduce acești copii împreună cu sponsori din SUA.
Și am crezut că este vorba despre un program de reunificare a familiilor.
Credeam că voi picta și voi face puzzle-uri cu copiii în timp ce aceștia așteptau să fie reuniți cu părinții lor aici, în SUA.
Dar nu asta a fost ideea. Cele mai bune intenții ale lor nu aveau absolut nimic de-a face cu ceea ce se întâmpla de fapt.
Corect. Și ceea ce eu și mulți alți oficiali federali care au fost angajați în această misiune nu știam....
Nimeni nu știa că copiii au fost răpiți prin acest program și exploatați timp de mai bine de un deceniu.
Este absolut șocant.
Așa că nu știam nimic despre asta când am spus: "Hei, iată-mă, trimiteți-mă. Vreau să îi ajut pe acești copii".
Soțul meu este din El Salvador. Eu vorbesc spaniola.
Și am crezut că va fi misiunea umanitară a vieții mele. Va fi fantastic.
Corect.
Doar pentru a li se spune că copiii nu știau unde urmau să fie duși.
Și asta a fost șocant.
Și când vorbim despre copii, vă gândiți adesea: Oh, acesta este un copil de 14 ani, ei bine, de fapt încă un
copil, dar un copil de 16 sau 17 ani este, desigur, o persoană mult mai matură decât un copil de 10 ani.
Dar nu vorbim doar despre tineri ca aceștia, ci și despre copii mici.
Corect.
Adică, literalmente copii care au fost trimiși peste graniță în Statele Unite.
Da. Bebeluși și copii mici. Asta este inimaginabil.
Dar Carlos Arellano, denunțătorul de la MVM (companie americană de securitate) a transportat un bebeluș de trei luni.
Așadar, oamenii trebuie să înțeleagă asta.
MVM este o companie de securitate care a fost angajată pentru a transporta acești copii
- nu pe toți, desigur, dar au jucat un rol.
Aveau un contract cu guvernul SUA pentru a transporta oameni.
Da. Și vorbim de milioane și milioane de dolari pentru transportul acestor copii.
Este absolut incredibil. Și au doar trei luni.
Și, Chris, aș spune că unii dintre copiii pe care i-am văzut cu ochii mei erau adolescenți, inclusiv băieți adolescenți.
Însă aceștia provin din populații indigene din Guatemala, vorbesc dialecte mayașe și nu spaniolă.
Corect
Sunteți absolut lipsiți de apărare.
Unii dintre acești copii nu au mers niciodată la școală.
Ei nu pot citi. Ei nu pot scrie.
Și apoi sunt aici și trebuie să facă muncă forțată.
New York Times a relatat despre acest lucru.
Este șocant că nimeni nu a făcut nimic pentru a salva acești copii până în ziua de azi.
Da, vreau să spun că aceasta este o parte foarte interesantă a poveștii, faptul că, evident, ați avut propriile experiențe
personale la centrul de prelucrare pentru acești copii.
Povestea cea mai importantă a fost chiar relatată.
Cred că a fost o serie în trei părți în New York Times despre munca copiilor în
fabricile de ambalare a cărnii și în alte locuri.
Da.
Și ați crede că acest lucru ar fi înregistrat undeva la stânga, în jurul lui Biden și Harris, ca "Dumnezeule,
chiar și propriul nostru instrument de propagandă, New York Times, spune că am provocat o criză".
Dar cumva a fost raportat. Cred că trebuie să le recunoaștem meritul pentru că au relatat despre asta.
A fost oribil. Dar nu părea să existe niciun efect sau reacție, nimic.
Nu, nu a existat niciun impact. Nu s-a luat nicio măsură pentru salvarea acestor copii.
Și cred că acesta este unul dintre cele mai înspăimântătoare lucruri.
Când am început să raportăm cazurile de trafic de persoane în 2021, în iunie 2021, am
crezut că poate 50 de copii au fost afectați.
Dar până când am terminat, procesasem peste 8 300 de cazuri în mai puțin de șase luni prin
centrul de primire Pomona Fairplex unde lucram.
Ne-am gândit: "Doamne, acest lucru afectează mii de copii: Pentru că am văzut cazuri din instituții foarte diferite.
Dar apoi, în 2023, Hannah Dreier a dezvăluit în New York Times că 85.000 de copii au dispărut, au dispărut.
Și ultima dată când am vorbit despre asta, aceasta a fost aproximativ cifra pe care am folosit-o pentru a cuantifica criza.
Dar, în realitate, este mult mai rău decât atât. Sunt de patru ori mai multe.
Consider că cifra care este utilizată în prezent este fiabilă și bine documentată, deși este încă o estimare.
Cifra se ridică acum la 325 000 de copii dispăruți.
Au dispărut. Nimeni nu știe cum sunt sau unde sunt.
Pur și simplu au dispărut. Au fost răpiți și au dispărut.
Da. Și cel mai înfricoșător lucru este că nimeni nu a făcut nimic pentru a-i salva pe acești copii.
Iar oamenii trebuie să înțeleagă că aceasta este o problemă politică.
Am putea lansa cea mai mare operațiune de salvare a copiilor încercată vreodată în
istoria omenirii dacă HHS ar publica datele.
Chris, cred că este ceva ce majoritatea oamenilor nu realizează.
Oamenii se gândesc: "O, Doamne! Copiii sunt plecați! Ce pot să fac?"
Și ei cred că nu pot face nimic sau că nu se poate face nimic.
De fapt, guvernul federal nu deține doar datele copiilor, ci și datele părinților adoptivi cu care au fost plasați
copiii, precum și informații detaliate despre acești părinți adoptivi, cum ar fi ultima lor adresă cunoscută.
Dar nu vor lua măsuri împotriva lor și nu vor preda datele, nici măcar cu o citație, Ministerul Sănătății nu va
transmite aceste informații autorităților de aplicare a legii.
Și pentru că acest guvern reține aceste date și le ascunde de organele de aplicare a legii,
nimeni nu știe unde sunt mai mult de 320 000 de copii.
Iar acest lucru este inacceptabil.
În opinia mea, fără a pleda pentru un anumit rezultat sau o anumită poziție, aceasta este o informație
incredibil de importantă pentru educarea publicului.
În următoarele câteva zile vor avea loc alegeri naționale, iar oamenii vor lua decizii și vor
completa un buletin de vot sau vor trage de un levier.
Trebuie să luați o decizie în cunoștință de cauză.
Astfel, comisarul nostru pentru frontiere, Kamala Harris , în opinia mea, a prezidat cea mai mare operațiune de
trafic de persoane și trafic sexual din istoria lumii.
Și, mai exact, este vorba despre traficul de copii, despre care vorbim amândoi.
Ei au cunoștințe și experiență de primă mână în acest domeniu.
Ați observat-o.
Știu că vorbiți astăzi aici în calitate de persoană fizică, dar, din fericire, proveniți
din lumea profesională a inspectorilor generali.
Prin urmare, voi folosi o expresie colocvială sau argotică.
Ei sunt puțin mai "inteligenți" decât o persoană obișnuită.
Știți ce vedeți atunci când vă confruntați cu astfel de fraude, escrocherii și practici de manipulare.
Aveți un talent deosebit pentru a recunoaște acest lucru.
Așa că vedeți ce se întâmplă în această unitate, în Pomona, și vă spuneți: "Hei, stați puțin. Ce faceți voi?"
Vreau să spun, de ce nu le spuneți telespectatorilor și ascultătorilor noștri puțin
despre asta; despre reacția dvs. imediată:
"Ce naiba se întâmplă aici? Ce faceți?"
Corect. Ei bine, era foarte ușor de văzut că copiii care aveau atacuri de panică trebuiau să fie puși sub
supraveghere sinucigașă, strigând după părinții lor și spunându-ne povești despre cum au fost ademeniți aici.
Nu ne-a luat mult timp să realizăm că avem o problemă serioasă.
Aceștia sunt copii. Adică, e o încărcătură valoroasă.
Trebuie să ne asigurăm că acești copii sunt plasați în case sigure.
Acela a fost momentul în care mi-am dat seama că era vorba de o criză cu acești copii.
Mi-am dat seama că ceva nu putea fi în regulă.
Și cred că este important pentru oameni să înțeleagă că HHS nu este o agenție de aplicare a legii.
Pur și simplu nu are cunoștințele, abilitățile, competențele sau expertiza necesare pentru a lua
măsuri împotriva rețelelor de trafic de persoane.
Corect.
Nu au făcut-o. Și, din nefericire, sunt în prezent responsabili pentru eliberare pentru că nu au făcut acest lucru
.... Acestea sunt, de asemenea, decizii politice care au fost luate.
Din păcate, reducerea controalelor și a verificărilor de securitate pentru acești presupuși sponsori a fost o eroare
majoră de calcul din partea factorilor de decizie politică.
Și știm că unii dintre acești sponsori sunt membri ai organizațiilor criminale transnaționale.
HHS nu dispune de resursele necesare pentru a reprima bandele și infractorii de nivel înalt.
Din păcate, politica eșuată de deschidere a frontierelor a condus la trecerea frontierelor noastre de către
infractori de rang înalt, criminali și membri ai organizațiilor criminale transnaționale.
Ei sunt acum, de asemenea, sponsori și îngrijitori ai copiilor vulnerabili.
Și este ... este inimaginabil!
Dar HHS nu este o agenție de aplicare a legii.
Și de aceea pur și simplu nu știu.
Ați ridicat un punct important și aș dori să vă ofer câteva informații de bază.
Unii dintre telespectatorii și ascultătorii noștri s-ar putea să nu se gândească acum la protecția frontierelor.
Vă gândiți la ICE .
Vă gândiți la agențiile de aplicare a legii care se ocupă cu imigrația ilegală.
Cu toate acestea, esențial pentru această discuție este faptul că copiii neînsoțiți nu sunt o
problemă pentru poliția de frontieră sau ICE.
Acesta se află în subordinea "Ministerului Sănătății și Protecției Sociale"; Biroul de Reinstalare a Refugiaților - ORR .
Și aceasta este agenția guvernamentală actuală responsabilă de îngrijirea, furnizarea și cazarea copiilor.
Prin urmare, ei sunt administratori de servicii medicale care gestionează acest proces.
După cum ați menționat deja, ei nu sunt ofițeri de poliție.
Ei nu știu cum să verifice oamenii sau să efectueze controale.
Practic, ei gestionează doar corpuri.
Și au de-a face cu o organizație criminală foarte sofisticată.
Da.
Și ei urmăresc o marfă, iar acea marfă sunt acești copii mici.
Și știu cum să exploateze acești copii, să îi manipuleze, să îi transforme în bani și
să îi folosească în Dumnezeu știe ce scopuri.
Exact. Și asta cred că telespectatorul obișnuit și majoritatea oamenilor pur și simplu nu înțeleg: că
există oameni răi în lume care văd copiii ca pe o marfă.
Corect.
Și le folosesc pentru traficul de persoane, pentru exploatarea forței de muncă sau traficul sexual și chiar mai rău.
Deoarece drogurile sunt vândute o singură dată; ca un consum unic pentru persoana care vinde drogurile.
Da, primesc bani pentru el, dar îl vând o singură dată.
Dacă aveți un copil, îl puteți folosi în fiecare zi.
De mai multe ori. De mai multe ori pe zi, iar aceasta este o sursă continuă de venit!
Și asta trebuie să înțeleagă oamenii.
Că există oameni care gândesc în acest fel și că trebuie să luăm măsuri la nivel politic pentru a proteja copiii!
În prezent se poartă un război împotriva copiilor.
Iar oamenii trebuie să se trezească și să realizeze că putem rezolva această problemă,
dar nu cu situația actuală, așa cum este ea.
Acest program trebuie restructurat în mod fundamental.
Iar aplicarea legii trebuie să revină în ecuație.
Acest lucru necesită un executiv puternic.
Dar ea poate începe să salveze copii astăzi.
Ar putea începe de astăzi urmărirea penală a acestor elemente criminale, a traficanților de persoane.
Ar putea începe astăzi pentru a elimina infrastructura traficului de persoane.
Acest lucru s-ar putea întâmpla și astăzi, dacă oamenii potriviți ar fi în funcție.
Categoric!
Și în unele cazuri era destul de evident că băieții răi care răpeau acești copii foloseau aceeași adresă pentru
mai mulți sponsori și mai mulți copii pe care îi luau.
Adică, nici măcar nu s-au obosit să pretindă că au adrese false.
Unii dintre acești oameni erau foarte neglijenți și leneși, așa că aveai o casă sau un apartament cu mai mulți
"sponsori" și poate o jumătate de duzină sau o duzină de copii înregistrați la o singură adresă.
Așadar, nu aveți nevoie de un proces super analitic pentru a vă da seama că sistemul a fost exploatat de acești tipi răi.
Da. Oricine se pricepe un pic la analiza datelor ar putea vedea că nu are sens dacă un sponsor dă două adrese
diferite sau dacă există trei sponsori care locuiesc într-un apartament și care sponsorizează mai mulți copii.
Aceasta nu este vrăjitorie.
Corect.
Iar faptul că acest program a existat atât de mult timp în forma sa actuală demonstrează încă o dată că cei responsabili
sunt în mod evident incapabili să identifice rețelele de trafic de persoane și să protejeze copiii de traficanți.
Deci trebuie să aibă loc o schimbare radicală pentru a salva acești copii!
Era o rutină ca acești copii să fie fotografiați și amprentați?
Amprente? Nu. Am făcut fotografii ale copiilor.
Aceasta este o altă informație importantă de știut. HHS are o fotografie a copilului.
HHS are informații. Pur și simplu nu le transmit mai departe.
Da. Deci acestea sunt indicații serioase.
Acestea sunt urme utilizabile.
Da.
Adică, dacă asta s-ar fi întâmplat acum trei ani, Dumnezeu știe unde sunt.
Dar există o muncă de investigație de bază, poliția ar putea urmări adresele și persoanele și ar putea căuta copiii.
Aveți o fotografie. Și acum nu mai este o fetiță de 12 ani, poate că acum are 14 ani, dar aveți încă o fotografie a ei și o
descriere generală și poate chiar o declarație de identitate.
Prin urmare, există o mulțime de investigații ale poliției care ar putea fi efectuate în faza
preliminară pentru a afla cine ar putea fi salvat imediat.
Absolut!
Și, de asemenea, cine sunt infractorii care trebuie urmăriți, nu-i așa?
Exact .
Tara Rodas: Pentru că, dacă există în mod evident o sută de copii care sunt livrați la o adresă, atunci, desigur, există un
bazin de informații care trebuie transmise direct autorităților de aplicare a legii, astfel încât acestea să poată investiga.
Dar ei nu dau datele, Chris.
Este incredibil.
Senatorul Grassley a depus o plângere penală.
Senatorul Grassley militează de ani de zile pentru acești copii neînsoțiți.
El a organizat audieri în Senat în luna iulie.
De fapt, el a depus plângeri penale la FBI și la DHS , dar HHS nu a divulgat datele, nici măcar cu citații.
Acestea nu au răspuns.
În cele mai multe cazuri, investigațiile ministerului au avut ca rezultat localizarea a mai puțin de 4% dintre ținte.
Așadar, mai puțin de 4% din copiii pe care îi căutau și mai puțin de 4% din traficanți,
deoarece HHS nu cooperează și nu le furnizează datele.
Asta este inimaginabil.
Ce spune HHS? Cum justifică acest lucru?
Invocă reglementările privind protecția datelor sau ce, această necooperare ridicolă?
Ce...? Da. Adică... De obicei dau niște scuze slabe, oricât de ridicole ar fi.
Dar cel puțin se comportă ca și cum ar respecta legea sau ar proteja tinerii și viața privată.
Asta este scuza lor?
Da, ei spun că este vorba de intimitatea sponsorului și că acest lucru este mai important pentru ei decât orice altceva.
Iar aceasta este din nou o gândire absolut greșită.
Da. Da.
Sponsorii nu trebuie să raporteze niciodată la ORR.
Așa că predăm un copil unei persoane care nu va mai trebui să răspundă niciodată la un apel din partea guvernului federal.
Asta nu are niciun sens.
Un copil se prezintă la frontieră cu un număr de telefon și numele unei persoane din Statele Unite.
Cum a obținut datele?
Ei bine, copiii ne spun că au primit-o pe drum.
Da, și apoi transmit acest lucru poliției noastre de frontieră excelente, care acționează ca punct de contact al SUA.
Corect.
Acest contact din SUA trebuie apoi să transfere copilul la HHS în termen de 72 de ore.
Scopul nostru a fost să predăm copilul centrului de contact din SUA în termen de 10-14 zile.
Aceștia erau așa-numiții noștri "sponsori".
Nu cred că oamenii își dau seama că, în două săptămâni, copiii sunt dați unor oameni din Statele Unite care
nu trebuie să mai primească niciun telefon de la guvern.
Noi predăm custodia. Asta e tot.
Bye bye! Mult noroc cu asta. Este incredibil!
Nu ne-am purta niciodată așa cu copiii americani.
Și nu știu de ce tratăm astfel copiii migranți.
: Da. Voi spune ceva care ar putea părea frivol, dar nu vreau să spun asta, vreau să exprim ceva foarte specific.
Există locuri în această țară unde nu poți adopta un câine fără o verificare amănunțită a antecedentelor și fără urmărire.
Și spun asta la propriu, știu asta la prima mână.
Mergeți la un eveniment de adopție a câinilor, trebuie să completați formulare, să prezentați un
act de identitate, vă verifică și vă pun întrebări.
Primești câinele și apoi este o vizită la domiciliu.
Funcționează literalmente astfel.
Avem o conștientizare și o preocupare mai mare, precum și un mecanism pentru a verifica de
două ori sănătatea și bunăstarea unui câine.
Și eu sunt un iubitor de câini.
Așa că înțeleg asta și nu mă plâng de asta.
Pentru mine personal, acest tratament inegal este atât de... este atât de inconsiderat și nebunesc din partea HHS.
Adică, nu există nicio scuză, nicio explicație pentru asta.
: Da, nu există nicio explicație în afară de faptul că este o afacere de miliarde de dolari pe an.
Să rămânem la asta.
Aș vrea să vorbim despre bani.
Aceasta este o afacere cu bani.
Vedeți, în orice caz, din nou în termeni foarte simpli, ei vând copii, nu-i așa?
Este o marfă, banii se schimbă, și există ... ei sunt bunurile, contrabanda care este transportată.
Cine câștigă din asta? Cine?
Mulți contractori și ONG-uri câștigă milioane și milioane de dolari pe an.
: Ei bine, vreau să spun... să trecem puțin prin mecanisme aici, doar pentru a le da oamenilor o idee despre cum funcționează:
Dacă trec frontiera, sunt reținuți.
Dar cine le ridică?
Uneori este poliția de frontieră, dar alteori poliția de frontieră doar adună oamenii și trimite un autobuz sau un microbuz.
Și ghiciți ce! Acest autobuz sau minivan aparține unei companii de transport sau de autobuze.
Ei nu fac acest lucru din bunătatea inimii lor.
Aceștia au primit ordinul guvernului de a conduce autobuze între punctele A și B sau între
centrul de primire A și centrul de prelucrare C.
Dar este un serviciu de autobuz.
Și ei conduc... Nu știu, între 10 și 20 de autobuze pe zi.
Mai mult decât atât.
Da, adică doar 10-20 pe o anumită porțiune de drum, nu?
Acestea sunt comenzi de transport uriașe: Autobuze, microbuze etc. și apoi sunt costurile de zbor.
Și apoi există aceste ONG-uri, care este doar un termen general pentru organizațiile neguvernamentale, dar sincer, și
îmi pare rău să recunosc acest lucru: foarte des acestea sunt organizații bisericești care au găsit o modalitate...
Adică, probabil că au avut intenții bune la început, au vrut să ajute oamenii, Dumnezeu să-i binecuvânteze, este minunat.
Dar apoi a devenit o afacere profitabilă pentru ei.
Și există atât ONG-uri laice, cât și bisericești.
Unii dintre ei au început ca filantropi care doreau să ajute oamenii, iar alții sunt sinceri, doar pentru bani.
Dar și aici sunt plătiți, aproape pe cap de locuitor, pentru taxele de manipulare și procesare
pentru acești oameni - și exact așa se câștigă bani.
Acolo se fac cheltuieli enorme, vorbim de sute de milioane de dolari.
Da! Sute de milioane, lunar.
Ceea ce cred că unii oameni nu realizează este că contractul pe care îl aveam pentru site-ul pentru
care lucram era de peste o sută de milioane pe lună.
Nimeni nu se gândește: "Voi dezvălui pur și simplu că agenția sau contractantul meu
primește atâția bani și face trafic de copii".
Correct....
Scuzați-mă!
Nu contează!
Deci, aceasta este o afacere uriașă.
Apoi, există.... Adică, acestea sunt cheltuielile și costurile restante ale contractului guvernamental.
Iar stânga ar striga: "Ce aveți de gând să faceți, să-i lăsați să moară în deșert?"
Cred că este un argument fals - nimeni nu ar fi în favoarea acestui lucru.
Dar există și o altă latură, și anume tranzacțiile ilegale cu bani ale infractorilor în secret.
Și aici guvernul pierde cu adevărat controlul.
Nu-i așa? Odată ce îi predă pe acești copii cine știe cui, este vorba despre trafic sexual, este vorba despre munca copiilor,
este vorba despre orice număr de lucruri deranjate, bizare, criminale și perverse care ar putea fi
făcute pentru a abuza, manipula și exploata tinerii....
Și toată partea întunecată a afacerii, activitatea infracțională secretă. Dumnezeu știe câți bani sunt implicați. Nimeni nu știe.
Da, da. Și Chris, noi separăm copiii de familiile lor și de țara lor de origine.
Corect.
Acesta este lucrul pe care oamenii pur și simplu nu îl înțeleg.
Inițial, programul - vreau să spun, intenția comandantului - despre asta vorbim.
Care este scopul final al acestui program?
Am crezut că este vorba despre reîntregirea familiei, iar oamenii care s-au gândit inițial la acest program
au spus: "Ei bine, asta este reîntregirea familiei".
Cu toate acestea, nu este cazul în prezent.
Hannah Dreier de la New York Times și-a folosit datele - după ce le-a analizat - pentru a dezvălui că în unele zone de coduri
poștale, mai puțin de 10% dintre copii își vizitează părinții.
Aceasta nu este o "reuniune de familie".
Aceasta este o operațiune criminală la scară largă!
Copiii sunt obligați să muncească în ateliere clandestine.
Copiii sunt dați în sclavie sexuală. Au spus-o chiar ei.
Copii trei ani mai târziu, deoarece Anthony Rubin de la Muckraker a dat de fapt de urma copiilor care au spus
trei ani mai târziu: "Uite, sunt încă în sclavia datoriilor.
Încă îi datorez bani persoanei ... care a plătit pentru contrabanda mea aici....
Trei ani mai târziu, acești copii încă datorează bani.
Este de necrezut ce se întâmplă aici!
Da. Și Chris, cred că asta e ceea ce oamenii nu înțeleg sau poate nu își pot imagina
niciodată ce face o persoană bolnavă unui copil.
Corect.
Și cred că acesta este unul dintre cele mai oribile lucruri pe care le-am văzut vreodată.
Că a trebuit să privesc în acest întuneric și să mă gândesc: Doamne, există oameni care fac asta.
Dar există și medici și asistente cu care am vorbit personal.
Adică, ei... știi, în lacrimi au spus: "Tara, a fost o fetiță de șapte ani care avea toate aceste BTS."
Corect.
Adică, oamenii nu înțeleg ce fac oamenii răi copiilor.
Și le-am predat infractorilor.
Corect.
Aș încuraja oamenii să se uite la documentele pe care senatorul Grassley le-a publicat pe 11 iulie .
Puteți să vă uitați la comunicatul său de presă și să aflați că această administrație a
plasat copiii în grija persoanelor MS-13 . Bine?
Ei sunt criminali răi. De ce ar trebui să le dăm copii?
Aceștia sunt membri cunoscuți ai unor organizații criminale transnaționale.
Asta este, asta este dincolo de imaginație.
Și sincer, Chris, dacă nu aș fi văzut asta cu ochii mei, nu aș fi putut să cred că guvernul federal
a devenit un serviciu de livrare cu mănuși albe.
Adică, ea este literalmente intermediarul unei organizații de trafic de copii.
Da, o fac.
Adică, nici măcar nu este vorba că sunt cumva implicați. Ei o duc la îndeplinire.
Ei pun în aplicare un plan pentru a răpi și abuza de acești copii. Acesta este jocul lor.
Da.
Este operațiunea ei.
Da. Și separarea lor de familiile lor de acasă prin ademenirea lor, asta este trafic de persoane.
Este fraudă sau constrângere violentă.
Corect.
Deci, copiii și părinții, pentru că copiii ne-au spus asta.
Corect.
Știi, fiecare poate avea argumentele sale.
Ne-am uitat, iar eu m-am uitat în ochii unor copii speriați.
Știu acest lucru pentru că copiii mi-au spus mie și altora.
Și există rapoarte cu declarațiile copiilor. Asta nu poate fi negat.
Copiii au spus: "Știți, acasă în Guatemala câștigam doar 2 dolari și 50 de cenți pe zi.
Dar traficantul din Texas mi-a spus că, dacă plec de acasă, pot veni aici în SUA și să câștig 6 dolari pe oră."
Copilul și părinții cred că copilul va deveni la fel de bogat ca Elon Musk.
Corect.
De la 2 dolari și 50 de cenți pe zi la 6 dolari pe oră.
Și este pur și simplu de neconceput că atragem grupuri vulnerabile.
Iar din Guatemala vin copii indigeni care nici măcar nu vorbesc spaniola.
Exact.
Deci trebuie să ne gândim la ce se întâmplă aici.
Trebuie introduse noi orientări.
Persoanele cu experiență în aplicarea legii trebuie să fie capabile să protejeze copiii.
Iar Ministerul Sănătății trebuie să facă publice datele, astfel încât copiii să poată fi
găsiți, iar infractorii să fie urmăriți penal.
Nu putem continua să permitem ca acest lucru să se întâmple aici, în Statele Unite, copiilor vulnerabili, copiilor mici.
Este cu adevărat inimaginabil.
Da! Trebuie să urmărim în justiție animalele care conduc rețelele care fac asta.
În opinia mea, ar trebui să îi urmărim în justiție pe oficialii guvernamentali care au luat aceste
decizii și au făcut ca acest lucru să se întâmple.
Ei sunt într-o categorie aparte. Dar și ei trebuie să fie trași la răspundere.
Desigur, mințile criminale care fac acest lucru trebuie să fie urmărite penal.
Și apoi trebuie să salvăm acești bieți copii.
Interviul cu Tara Rodas a fost realizat în octombrie 2024, adică înainte ca Donald Trump să fie reales președinte al SUA.
După alegeri, Robert F. Kennedy Jr., noul Secretar al Sănătății și Serviciilor Sociale al lui Trump, a declarat public, în cadrul
unei reuniuni a cabinetului, că Departamentul Sănătății și Serviciilor Sociale al lui Biden s-a făcut "complice
la traficul de copii în scopuri sexuale și de sclavie".
Deci, s-a schimbat situația în bine sub Trump?
Jurnalistul de investigații Ryan Matta este sceptic în această privință.
El încearcă de ani de zile să afle unde sunt copiii dispăruți și a realizat deja mai multe filme documentare pe această temă.
Într-un interviu acordat în mai 2025, acesta și-a exprimat frustrarea cu privire la faptul că
administrația Trump nu a adus încă înapoi cei 300 000 de copii în cauză după 100 de zile în funcție.
El subliniază faptul că guvernul deține numerele de telefon mobil și adresele sponsorilor cărora le-au fost
încredințați copiii și că aceștia ar putea fi ușor depistați.
De asemenea, el a criticat modul în care guvernul a gestionat programele Southwest Key.
Southwest Key Programs este o organizație mare cu sediul în SUA, care operează în mai multe state.
Acesta oferă o gamă largă de servicii, inclusiv cazare pentru refugiați pentru minorii imigranți neînsoțiți.
Ryan Matta este convins că cele 30-40 de facilități din acest program reprezintă cele mai mari rețele de trafic de copii.
Acestea erau atât de violente încât chiar și ministrul justiției al lui Biden, Merrick Garland, a intentat un proces împotriva
acestor instituții, susținând că acolo au fost violați copii.
Cu toate acestea, procurorul general al lui Trump, Pam Bondi, a decis relativ repede după preluarea
mandatului că procesul ar trebui să fie abandonat.
Acest lucru este destul de uimitor atunci când îți propui să drenezi mlaștina.
Având în vedere declarația ministrului sănătății, Kennedy, conform căreia ministerul său a fost complice la
acest trafic sexual de copii în timpul guvernului anterior, ne întrebăm unde este reevaluarea juridică.
Dacă Tara Rodas spune că Kamala Harris a prezidat cea mai mare operațiune de trafic de persoane și de sex, atunci
ea și cei responsabili din Ministerul Sănătății ar trebui să fie investigați cât mai curând posibil.
Cu toate acestea, acest lucru nu este încă în vedere.
Trump anunțase deja în timpul campaniei electorale dinaintea primei sale președinții că
o va băga la închisoare pe Hillary Clinton.
Cu toate acestea, nicio anchetă nu a fost inițiată nici măcar după alegeri.
Nici în cazul scandalului Epstein, administrația Trump nu a reușit până acum să își îndeplinească
promisiunea de a investiga și de a dezvălui informații.
Acest lucru nu este surprinzător dacă luăm în considerare faptul că multe victime și martori spun că Epstein nu a fost
un infractor individual, ci că în scandal au fost implicate secțiuni largi ale sistemului politic și social.
Prin urmare, se pune întrebarea dacă, în cazul traficului de copii la granița cu SUA, doar infractorii mai mici sunt tratați
într-un mod eficient din punct de vedere mediatic, în timp ce peștii mari, rețelele, ONG-urile și cei implicați în
guvern și ministere sunt din nou lăsați nesupravegheați?
Atât timp cât aceste persoane nu sunt puse după gratii, trebuie să se presupună că succesele
prezentate nu fac decât să păcălească populația.