Pozdravljeni!
V eni od zadnjih številk revije S&G sem prebral nekaj zanimivega.
Če še ne poznate S&G, si ga oglejte tukaj.
Članek v S&G se je nanašal na članek v Spieglu iz julija letos z naslovom:
"Reka Labe je pri Magdeburgu dosegla zgodovinsko najnižjo vrednost".
Odlomek iz Spieglovega besedila:
"Vodostaj reke Labe pri Magdeburgu je padel na rekordno nizko raven.
Vodostaj rečnega mostu je znašal 44 centimetrov.
To bi bila najnižja gladina vode, ki je bila kdaj koli izmerjena na tej točki."
Tudi drugi mediji so začutili priložnost in objavili naslove, kot so: "Laba na najnižjem nivoju vode doslej", kar je bil Bild.
In: "Vodostaj reke Labe v Magdeburgu je nižji kot kdaj koli prej," pravi MDR.
Spiegel nadaljuje: "Organizacija za varstvo okolja BUND je zaskrbljena.
Zaradi nizkega vodostaja poziva k ustavitvi plovbe po Labi.
Sprememba teme:
Če potrebujete razglednico čudovitega kraja, kjer zdaj stojim, a vam ni všeč razmeroma nov most v ozadju, imam
razglednico prejšnjega mostu, za katerega mislim, da je bil nekaj sto metrov naprej po toku.
Razglednica je nekoliko starejša, iz leta 1904.
Tu lahko vidite nekdanji most, pod njim pa nekaj otrok, ki čofotajo v ostankih Labe.
15 centimetrov nad ničlo na merilni točki.
Morda bi moral to razglednico pozneje poslati v Der Spiegel z nekaj koristnimi pojasnili na hrbtni strani, na
primer, da je primerjava odčitkov vodostaja zapletena zadeva, ker je bila Labe večkrat poglobljena za plovbo.
Danes je dno Labe globlje, rečna struga ožja, zato voda teče hitreje.
Ob enakem nivoju vode je običajno pretok vode večji kot prej.
V Magdeburgu merijo gladino vode od leta 1772.
Najnižji dokumentirani pretok reke Labe pri mostu v Magdeburgu, ki je bil obravnavan v Spieglu, ni letošnjih
približno 130 kubičnih metrov na sekundo, temveč 95 kubičnih metrov na sekundo iz leta 1904.
Poglejmo si podrobneje primer leta 1904.
Sächsische Zeitung je objavil nekaj fotografij.
Če ne morete primerjati ravni, primerjajmo slike.
Tudi tukaj lahko vidite otroke, ki se kopajo.
Ljudje so iskali zaklade, ki so padli v reko, in čolne, ki so jih lastniki za šalo
vozili po bregovih na kočijah s konjsko vprego.
Ali pa tukaj majhen krog skata pod mostnim stebrom.
Celoten članek v časopisu Sächsische Zeitung opisuje številne majhne, posebne dogodke na
izsušeni Labi v razmeroma veselem in sproščenem tonu.
Ali so ljudje brez današnjih skrbnih in ustrežljivih medijev takrat preprosto premalo razmišljali, da
bi se v takšni situaciji sprožila potrebna panika?
Za neposredno vizualno primerjavo je tu videoposnetek "katastrofe na nizki ravni leta 2025".
Če je letošnje leto najslabše leto od začetka beleženja vodostajev, zakaj, komentira SZ :
"Kljub domnevno nizkemu vodostaju je prečkanje reke zdaj življenjsko nevarno.
Toda leta 1904 je bilo tudi to mogoče." Konec citata.
MDR opozarja tudi: "Policija opozarja, da vodostaj ne ustreza dejanski globini vode.
Še vedno ni mogoče peš prečkati Labe.
Vsak poskus bi bil zaradi toka življenjsko nevaren."
Aha, dobro.
Najhujše sušenje na Labi je bilo verjetno tudi nekoliko "asimptomatsko" in ne tako jasno
zaznavno, kot se pogosto zgodi pri koronah.
Vprašanje ostaja, zakaj naši mediji poskušajo izkoristiti vsak vsaj približno koristen dogodek v smeri
podnebne katastrofe za naše podnebno izobraževanje?
To vprašanje je obravnavano v zelo dobrem poročilu Kla.TV, ki vam ga priporočam tukaj.
Majhen spoiler: Tu so jasno navedeni izvor, pobudniki in tudi imena dobičkarjev tega
poslovnega modela ter delovanje celotne zadeve.
Zato si ga oglejte! Ciao.