Ve dnech 3. až 5. října 2025 se zde v Apoldě u Výmaru konal Kongres za nová demokratická pravidla.
Pozvání přijaly aliance Deutschland steht auf, Wabeo, ZAAVV, Klagepaten a Freiheit beginnt mit Nein.
S přibližně 90 účastníky z různých politických směrů, iniciativ a hnutí se diskutovalo o současných
sociálních, politických a strukturálních problémech a nakonec byla dohodnuta dvě možná řešení. .
Jedná se o hlasovací proceduru, která není založena na ano, ale na ne. Kla.TV pro vás zachytila dojmy.
Moje první otázka, odkud jste?
Z Augsburgu.
Pocházím z okresu Hochtaunus.
Z okolí Berlína.
Pocházím z Braniborska, přesněji ze severní části Berlína.
Pocházím z Frankfurtu nad Mohanem.
Pocházím z Bochumi v Porúří.
Pocházím z Frankfurtu nad Mohanem.
Pocházím z Bavorska, z oblasti Horních Franků.
Co vás motivovalo k účasti na tomto kongresu?
Ano, jsem z řad občanů a chtěl jsem si jen promluvit se spoustou lidí o demokracii a o tom, jak můžeme společně pokročit.
No, jsme v odporu už mnoho let a teď je čas vytvořit lepší společnost, a proto jsme tu
byli tento víkend, abychom viděli, co je možné.
Nejvíce mě dojímá otázka demokracie zdola a také forma, v jaké se na tomto kongresu objevují názory, protože poprvé se zde
všeobecně opouští představa, že vpředu je prakticky pódium a názory mas jsou předurčeny těmi, kdo sedí na pódiu.
Je to poprvé, kdy jsme použili struktury, které shromažďují jednotlivé názory kongresu a následně dosahují konsenzu.
Konsensus označuje proces, při kterém skupina dosáhne společného, dohodnutého názoru - shody.
Na rozdíl od tradičního hlasování založeného na většinovém principu systémový konsensus nehledá řešení s největším
počtem hlasů pro, ale řešení s nejmenším odporem ve skupině.
To podporuje inkluzivní a udržitelná rozhodnutí, v nichž jsou slyšet i tiché nebo kritické hlasy.
Vidíme, že naše demokracie už není naší demokracií.
A my chceme najít nový způsob, jak obnovit demokracii.
Historické okamžiky se někdy vůbec nemusí jevit jako historické okamžiky.
No, nejsme v Hollywoodu, nikdo včera nepřišel s "fanfárami".
Celá populace nestála najednou venku na chodbě a neproudila sem a neříkala, teď se něco stalo.
Hrdina celé věci - ani nevíte, kdo je hrdina - jste to vy!
Nebyl ve středu pozornosti a všichni k němu vzhlíželi a říkali si, že teď se něco změnilo.
Včera se však stalo něco historického.
Jedinou šancí je, že se nenecháme rozptýlit a že se nezničíme.
A to, co jsme dnes udělali, nebo spíše to, co jsme udělali během těchto dvou dnů, je, že jsme nyní zahájili pokus o vyškrtnutí .
A říci, že energie, kterou vyvíjíme pro změnu, je namířena výhradně proti centrům moci.
Konkrétně tím, že říkáme, že to, co děláme, totiž rozhodnutí, které jsme přijali, aby se snížily
požadavky na referenda, je přenesení moci do rukou lidí.
Odebíráme jim moc a přenášíme ji na nás.
A jediná šance, jak toho dosáhnout, je nenechat se rozptylovat a neničit se.
Vše, co říkáme, je obyčejný stůl, pokud nemáme sílu realizovat to, co máme jako myšlenku.
O tom jsme rozhodli včera.
Nyní tu se mnou stojí Ralf Ludwig, jeden z iniciátorů tohoto kongresu.
Mám také otázku, co je cílem tohoto kongresu?
Cílem tohoto kongresu je sjednotit mnoho různých skupin, které mají velké a důležité politické problémy, aby
mohly najít společné téma, společný smysl všech politických skupin, a společně ho formulovat.
To už jsme udělali, a sice že si musíme položit otázku moci.
Ať už máme jakýkoli problém, můžeme ho realizovat pouze tehdy, pokud lidé v zemi, občané země, mají také politickou moc.
To v konečném důsledku znamená, že můžete sami rozhodovat o politických otázkách.
A jak se vám dařilo vycházet s různými organizacemi, názory a osobnostmi?
Jak vidíte, dnes je poslední den. Už jsem skoro u konce.
Máme tu spoustu silných osobností, silných lidí, kteří mají samozřejmě také důležité problémy. A byla
to tvrdá diskuse a ne vždy snadná, ale tak to má být.
Ale nakonec jsme dosáhli dobrého výsledku, protože věřím, že všichni pochopili, že tato jedna zásadní otázka, totiž že k
realizaci svého tématu musíte mít politickou rozhodovací pravomoc, že to je nejdůležitější otázka pro
všechny, že to je, jak jsem řekl, základní otázka pro všechny.
A to fungovalo skvěle. A myslím, že to je na tom to vzrušující, že každý může pokračovat ve své vlastní věci, ve své
vlastní osobnosti, ve svém vlastním způsobu jednání, a jen přidat další téma společně s ostatními, a to otázku moci.
Vedle mě stojí Stephanie Tsomakaeva, jedna z organizátorek tohoto kongresu.
Moje první otázka zní, co je cílem tohoto kongresu?
Ano, dobrý den, děkuji, že jste přišli.
Naším cílem na kongresu není přijmout nová demokratická pravidla, ale dosáhnout konsenzu.
Setkali jsme se zde s lidmi z různých iniciativ, skupin, prostě s lidmi, kteří se o toto téma zajímají, abychom zjistili, jakým
způsobem můžeme dostat rozhodovací pravomoc od rozhodujících činitelů v parlamentech k lidem, jak můžeme sami
rozhodovat a jak můžeme tato pravidla změnit normálním způsobem, který nám ukládá zákon nebo v souladu se zákonem.
Ano, děkuji. A jak to bylo s těmi různými hnutími a myšlenkami a názory tady, aby se dospělo ke konsenzu?
Ano, je to opravdu výzva, dokonce bych řekla, že je to proces učení.
Hlasování konsensem se zásadně liší od hlasování "ano" nebo "ne".
Rozhodně má tu výhodu, že se nerozděluje.
Stále jsme skupina, která se cítí jako rodina, i když jsme zde vedli velmi kontroverzní diskuse a také se spoustou emocí.
Ale samozřejmě máme problém najít formulaci a přesně porozumět otázkám, tj. skutečně si porozumět a také se
zapojit do naslouchání a dát si čas a prostor k nalezení formulace, což je skutečná výzva.
A pak je tu skutečnost, že už neříkáte, co jste pro, ale říkáte ano tam, kde nemáte námitky.
A pak to uděláte rukama. A to je další výzva, protože lidé na to nejsou zvyklí.
A to bylo včera večer skutečně cvičení.
Jak to mám udělat teď? Musím to udělat takhle, nebo to musím udělat takhle a nebo takhle?
Ano, myslím si, že je to úžasný proces učení, který ukázal, že lze dospět k řešení s velmi odlišnými lidmi a nehádat se, neničit
se navzájem, neskončit bojem, jak tomu často bývá v politice, což nakonec jistě povede k mnohem mírumilovnějšímu světu pro nás
všechny, pokud to přeneseme do světa a začneme skutečně dosahovat konsensu na velké politické úrovni. A to byl začátek.
Ano, děkuji mnohokrát. A jaký je váš osobní závěr z tohoto kongresu?
Ano, bylo to velmi vzrušující. Sám jsem dost vyčerpaný.
Především to pro mě bylo velmi namáhavé, ale stálo to za to.
A myslím, že jsme dnes, včera, prožili historický okamžik, když jsme o tom rozhodli, protože se nám podařilo spojit tolik různých
lidí, organizací a skupin. A můj závěr je velmi pozitivní.
Věřím, že se nyní posouváme kupředu a že se nám podaří vyvinout dynamiku, která povede k tomu, že energie pro změnu, která
je v obyvatelstvu přítomna, nyní povede k tomu, že obyvatelstvo převezme politickou rozhodovací moc do svých rukou.
A v čem je to historické? Co bylo na těch dnech tak zvláštního?
Historicky tu nikdy nic takového nebylo, každý se vždy snažil získat politické body jen svými individuálními problémy a věřil,
že jeho individuální problémy stačí k tomu, aby něco změnil.
Ale my si to uvědomujeme. Můžeme vyjít do ulic s desetitisíci, statisíci lidí proti válce, a politici přesto pokračují, jako
by tam tito lidé ani nebyli. Stejné to bylo v době koronaviru.
Vyšli jsme do ulic se stovkami tisíc lidí a opatření byla provedena. Prostě jsme pokračovali.
A historická věc je, že tyto organizace to poznaly a pochopily, napříč ideologiemi,
ano, takže zcela politicky, ideologicky napříč.
Nezáleží na tom, kde lidé stojí, oni to poznali.
Nyní se musíme sjednotit jako obyvatelstvo a vzít moc do svých rukou.
A pokud máme moc ve svých rukou, můžeme se o jednotlivých otázkách znovu hádat, protože pak už nesedíme jen u
stolu štamgastů, ale jsme v centru dění a můžeme rozhodovat.
A to je jen historické, že lidé pochopili.
Už nechceme, aby byla moc nahoře. Chceme, aby byla v našich rukou.
Rád bych se ještě jednou zmínil o WABEO. .
WABEO bude jednou z nejdůležitějších organizací pro referenda, protože WABEO je
zodpovědná za monitorování voleb ve všech oblastech.
A samozřejmě celostátní pokrytí znamená také sledování sčítání hlasů v referendech, protože jedním z rizik, kterým budeme
čelit, je, že nám mohou přinést těsnou porážku při sčítání hlasů, pokud nebudeme věnovat pozornost tomu, jak se sčítají.
Co se vám na těchto dnech líbilo?
Ano, systémový konsenzus jako princip a někdy také to, že se velmi velká skupina na něčem shodne, aby se vydala určitou cestou.
Pokud se to skutečně rozproudí a bude to pokračovat, opravdu se to vyplatí.
Myšlenka, že jsme všichni mohli pracovat společně a že neexistovali žádní mluvčí, kteří by nám všechno diktovali.
Bylo dobré poznat, jak funguje konsensus, jak to funguje a že se tolik lidí opravdu zapojilo s nápady, s
návrhy, ve smyslu brainstormingu, aby přišli s jedním nebo dvěma nebo třemi jmenovateli.
Co můžeme skutečně udělat? Co je nejrozumnější udělat, aby se naše země vrátila na správnou cestu?
Že je zde tolik bystrých mozků, které mají skutečný zájem spolupracovat, vyvíjet řešení a uvádět je do praxe.
Myšlenka konsensu, i když jsem v základu, mi v minulosti nebyla vůbec jasná.
Můj dojem z toho, jak dobře funguje konsenzus, se tak prohloubil.
A já mám dobrou motivaci pro práci, která je před námi, a jsem znovu plný optimismu, že dosáhneme pokroku.
Co si vy osobně odnášíte z těchto dnů?
Že existuje mnoho angažovaných lidí, kteří chtějí pozitivně přispět k demokracii.
Že je možné se shodnout na určitých tématech, kde existuje konsenzus a kde kultura diskuse může být skutečně velmi,
velmi dobrá mezi všemi těmi lidmi, kteří jsou velmi odlišní.
Už vím, co mám dělat, a budu v tom pokračovat.
A osobně je vždycky dobré, když potkáte lidi, jako jsou tady, kteří jsou všichni velmi aktivní.
Vždy je důležité navazovat kontakty, znovu se setkávat a vyměňovat si nápady.
Spousta nových kontaktů, milí lidé, které jsem tu poznala.
Jak jsem právě řekl, není snadné pracovat na nové společnosti, máme již demokratické prostředky, ale překážky jsou velmi vysoké.
A my musíme pracovat na jejich snížení.
Můj závěr je, že si musíme dát pozor, abychom se nenechali strhnout rozptýlením a neničili se
navzájem, ale soustředili se na cíl obnovení demokracie.
Tak jsme se dostali na konec. Jaký je výsledek těchto tří dnů?
Ano, výsledkem těchto tří dnů je, že jsme vytvořili pracovní skupiny, že nyní chceme s těmito pracovními skupinami realizovat
téma ústavních změn, ústavních změn ve spolkových zemích.
Myslím, že jsme vytvořili celkem sedm pracovních skupin.
Nyní je tedy třeba vytvořit technickou infrastrukturu, personální infrastrukturu, marketing, vztahy s veřejností, analýzu rizik,
jinými slovy všechny tyto otázky, které jsou nyní na pořadu dne.
Samozřejmě financování, zajištění financování a pak samozřejmě právní ošetření všech záležitostí, protože
existují určité požadavky, jak to musí být provedeno.
Nyní tedy přecházíme takříkajíc k praktické realizaci.
A kdy to bude pokračovat?
Pracovní skupiny se začnou scházet okamžitě.
A nyní jsme se dohodli, že kongres bude pokračovat online jako velké plenární zasedání každé dva měsíce.
Uvidíme, zda lhůty zůstanou dva měsíce, nebo zda se zkrátí či prodlouží.
A myslím, že příští rok, zhruba za půl roku, budeme opět pořádat další analogový kongres.
Ano, děkuji za organizaci, také jménem všech, kteří přispěli.
Ano, děkuji, že jste tam byl a informoval o tom. Moc vám děkuji!
Kla.TV. Svobodná, nezávislá, bez cenzury.