Од 3. до 5. октобра 2025. године овде у Аполди код Вајмара одржан је Конгрес за нова демократска правила.
Позиве су издале алијансе Germany Stands Up, Wabeo, ZAAVV, Klagepaten и Freedom Begins with No.
Са око 90 учесника из различитих политичких средина, иницијатива и покрета, дискутовано је о актуелним
друштвеним, политичким и структурним проблемима и на крају се постигла сагласност о два решења.
Ово је поступак гласања заснован не на "да", већ на "не". Kla.TV је за вас снимио утиске.
Моје прво питање је: одакле си?
Из Аугсбурга.
Долазим из округа Хохтаунус.
Из близине Берлина.
Долазим из Бранденбурга, северно од Берлина.
Долазим из Франкфурта на Мајни.
Ја сам из Бохума у Руру.
Долазим из Франкфурта на Мајни.
Долазим из Баварске, из региона Горња Франконија.
Шта вас је мотивисало да дођете на ову конференцију?
Да, ја сам на grassroots нивоу и само сам желео да разговарам са многим људима о
демократији и о томе како можемо заједно да напредујемо.
Па, већ годинама смо у отпору, а сада је време да створимо боље друштво, због чега смо
били овде овог викенда да видимо шта је могуће.
Посебно ме дира тема демократије од доле и начин на који се на овом конгресу формирају мишљења, јер је ово први пут да се у
потпуности одступа од уобичајеног формата подијума напред, где они који седе на подијуму
унапред одређују каква мишљења масе треба да имају.
Ово је први пут да користимо структуре за прикупљање појединачних мишљења са конгреса и затим постижемо консензус.
Консензус се односи на процес кроз који група долази до заједничког, саглашеног мишљења – консензуса.
За разлику од традиционалног гласања заснованог на принципу већине, системско тражење консензуса не тражи решење са највише
гласова "за", већ оно које изазива најмање отпора у групи.
Ово подстиче инклузивне, одрживе одлуке у којима се такође чују тихи или критички гласови.
Видимо да наша демократија више није наша демократија.
И желимо да пронађемо нови начин да поново успоставимо демократију.
Историјски тренуци понекад уопште не делују као историјски тренуци.
Па, ми нисмо у Холивуду, нико јуче није дошао са "фанфарема".
Није цела популација одједном стала напољу у холу и улетела овде говорећи: "Нешто се догодило."
Херој свега тога – чак ни не знам ко је херој – то си ти!
Он није био у центру пажње, и сви су му се дивили и рекли: "Сада се нешто променило."
Али се јуче догодило нешто историјско.
Једина шанса коју имамо да то урадимо јесте да не одвраћамо пажњу и да се не уништимо.
А оно што смо данас, или боље речено сада, у ових два дана урадили јесте да смо започели покушај да прецртамо ово .
И рећи да је енергија за промене коју генеришемо усмерена искључиво против центара моћи.
Наиме, тиме што чинимо оно што радимо, односно одлуком коју смо донели да умањимо захтеве
за референдуме, стављамо власт у руке народа.
Узимамо им моћ и доводимо их себи.
И једина прилика коју имамо да то урадимо јесте да не одвраћамо пажњу и да се не уништавамо.
Све што кажемо је само празна прича ако немамо моћ да спроведемо наше идеје.
То је оно што смо овде јуче одлучили.
Сада ми се придружио Ралф Лудвиг, један од иницијатора овог конгреса.
Такође, моје питање: који је циљ ове конференције?
Циљ овог конгреса је да уједини многе различите групе, које све имају велика, важна политичка питања, како би
заједно могле да пронађу и формулишу заједничку тему, заједнички смисао свих политичких група.
Ми смо то већ урадили, наиме да морамо поставити питање власти.
Да без обзира на то који проблем имамо, можемо га решити само ако људи у земљи, грађани те земље, такође држе политичку власт.
То у суштини значи да сами можете да одлучујете о политичким питањима.
И како сте успели да се сложите са различитим организацијама, мишљењима и личностима?
Па, као што видите, данас је последњи дан. Ја сам прилично исцрпљен.
Овде имамо много снажних личности, снажних људи који природно имају важне проблеме које треба решити. Била је то тешка
дискусија и није увек било лако, али тако и треба да буде.
Али на крају смо постигли добар резултат јер верујем да су сви разумели да је ово суштинско питање, наиме да би се спровела
своја агенда, мора се имати моћ доношења политичких одлука, да је ово најважније питање за све, да
је ово, као што сам рекао, основно питање за све.
И то је дивно успело. И мислим да је управо то оно што је у томе тако узбудљиво: сви могу да наставе да раде по
свом, да буду svoji, да раде на свој начин и само додају још једну тему у игру, наиме питање власти.
Са мном је Стефани Цомакаева, једна од промотера и организатора овог конгреса.
Моје прво питање је: који је циљ ове конференције?
Да, здраво, хвала вам што сте овде.
Наш циљ на конгресу није усвајање нових демократских правила, већ постизање консензуса о њима.
Овде смо се састали са људима из различитих иницијатива и група, једноставно са људима који су заинтересовани за ову тему, да
бисмо сазнали како можемо пренети моћ доношења одлука са парламентараца на народ, како сами можемо доносити
одлуке и како можемо променити ова правила на уобичајене, законски прописане или у складу са законом начине.
Да, хвала вам. И како је било постићи консензус овде са различитим покретима, мишљењима и ставовима?
Да, заиста је то изазов, или прецизније процес учења, чак бих рекла.
Консензус је суштински различит од гласања "да" или "не".
То дефинитивно има предност у томе што не растајете.
Иако смо овде водили веома контроверзне дискусије и са пуно емоција, и даље смо група која се осећа као породица.
Али, наравно, имамо проблем да пронађемо праве речи и прецизно разумемо питања, односно да заиста разумемо једни
друге, будемо спремни да слушамо и посветимо време и простор да пронађемо праве речи, што је прави изазов.
А онда је ту чињеница да више не говориш за шта си, већ само где немаш примедби.
И то радите рукама. И то је још један изазов, јер људи нису навикли да то раде.
И то је заиста била вежба синоћ.
Како сада да то урадим? Да ли да то урадим овако, или овако и онако?
Да, Мислим да је ово диван процес учења који је показао да се може доћи до решења са веома различитим људима без расправа, без
међусобног уништавања, без борбе на крају, као што је често случај у политици. Ако ово понесемо у свет и почнемо да градимо
консензус на широком политичком нивоу, то ће сигурно довести до много мирнијег света за све нас. И то је био почетак овде.
Да, хвала вам пуно. И који је ваш лични закључак из овог конгреса?
Да, сматрао сам то веома узбудљивим. И сам сам прилично исцрпљен.
У почетку ми је било веома исцрпљујуће, али се труд исплати.
И верујем да смо данас, односно јуче, имали историјски тренутак када смо донели ту одлуку, јер смо успели да
окупимо толико различитих људи, организација и група. Мој закључак је веома позитиван.
Верујем да сада идемо напред и да ћемо развити замах који ће усмерити енергију за промене која постоји међу
становништвом, што ће довести до тога да становништво преузме власт у доношењу политичких одлука у своје руке.
И на који начин су били историјски? Шта је било тако посебно у тим данима?
Историјски гледано, оваква ствар никада раније није десила, сви су покушавали да освоје политичке поене својим
појединачним питањима и веровали да су њихова појединачна питања довољна да доведу до промене.
Али ми то примећујемо. Можемо изаћи на улице са десетинама хиљада, са стотинама хиљада људи да протестујемо против
рата, а политичари се ипак понашају као да те људи нису ни постојали. То је био случај и током пандемије коронавируса.
Изашли смо на улице са стотинама хиљада људи, и мере су спроведене. Све је наставило као и раније.
И шта је сада историјско јесте то што су ове организације то признале и разумеле, преко идеолошких
подела, да, потпуно преко политичких и идеолошких подела.
Није важно где људи стоје, схватили су.
Сада морамо да се ујединимо као становништво и узмемо власт у своје руке.
А када будемо имали власт у рукама, можемо поново расправљати о појединачним питањима, јер тада више нећемо
седети само за столом редовних, већ ћемо бити право у средишту догађаја и моћи да доносимо одлуке.
И то је једноставно историјско, да су људи разумели.
Више не желимо да власт буде горе. Желимо да власт буде у нашим рукама.
Такође бих желео да поново поменем WABEO.
WABEO ће бити једна од најважнијих организација за референдуме јер WABEO прати изборе у свим областима.
А свеобухватност такође подразумева посматрање бројања гласова на референдумима, јер један од ризика са којима се
суочавамо јесте да, ако не обратимо пажњу на то како се гласови броје, можемо претрпети тесан пораз.
Шта вам се допало у вези са овим данима?
Да, системски консензус, као принцип, а такође понекад када се веома велика група сложи око нечега, о одређеном току деловања.
Ако ово заиста почне да добија на замаху и крене, биће заиста вредно труда.
Идеја да смо сви могли лично да учествујемо и да није било говорника који су диктирали све.
Било је добро упознати се са тим како консензус функционише, како се спроводи, и да се толико људи заиста укључило са
идејама и предлозима, у смислу мозговања, како би се дошло до једног, два или три заједничка именитеља.
Шта заправо можемо учинити? Шта је најразумнија ствар коју можемо учинити да бисмо вратили нашу земљу на прави пут?
То што овде има толико будних ума који су искрено заинтересовани за заједнички рад, развој решења и њихову примену у пракси.
Иако сам обичан члан, идеја о постизању консензуса ми раније није била јасна.
Дакле, мој утисак о томе колико добро консензус функционише још се продубио.
И ја сам веома мотивисан да наставим да радим и поново сам оптимистичан да ћемо остварити напредак.
Шта ћете лично извући из ових дана?
Постоји много посвећених људи који желе да позитивно раде за демократију.
Да је могуће сложити се око одређених питања где постоји консензус и где култура дискусије заправо може бити веома,
веома добра међу свим овим људима који су веома различити.
Већ знам шта морам да урадим и наставићу да то радим.
И лично, увек је добро упознати људе као овде, који су сви веома активни.
Умрежавање је увек важно, поново се окупљање, размена идеја.
Много нових контаката, лепих људи које сам овде упознао.
Као што сам управо рекао, није лако радити на новом друштву; већ имамо демократска средства, али препреке су веома високе.
И морамо да радимо на смањењу ових.
Разумем да морамо бити опрезни да нас не одвлаче споредна питања и да не поткопавамо једни друге, већ да се
усредсредимо на циљ поновног успостављања демократије.
Дакле, стигли смо до краја. Који је резултат ових три дана?
Да, резултат ових три дана је да смо формирали радне групе и сада намеравамо да искористимо те радне
групе за спровођење измена устава у савезним државама.
Верујем да смо укупно формирали седам радних група.
Сада је време да се крене: стварање техничке инфраструктуре, стварање кадровске инфраструктуре, маркетинг, јавни
послови, анализа ризика – сви ти задаци које сада треба решити.
Наравно, финансирање и обезбеђење финансирања су такође важни, као и правна обрада свих питања, јер
постоје одређени захтеви које је потребно испунити.
Дакле, сада прелазимо на практичну примену, такорећи.
И када ће се наставити?
Па, радне групе ће одмах почети са састанцима.
И сада смо се договорили да настављамо свака два месеца у великој пленарној сесији, односно да у суштини наставимо
онлајн конгрес као велику пленарну сесију свака два месеца.
Да ли ће заказивања остати на свака два месеца или ће интервали постати краћи или дужи, остаје да се види.
И мислим да ћемо следеће године, за око шест месеци, поново одржати следећи аналогни конгрес.
Да, хвала вам што сте ово организовали, такође у име свих нас који смо били укључени.
Да, хвала вам што сте били ту и извештавали о томе. Хвала вам!
Kla.TV. Бесплатно, независно, без цензуре.