Danas u naš studio pozdravljam advokata Ralfa Ludwiga.
Hvala vam puno što ste odvojili vrijeme da odgovorite na naša uzbudljiva, goruća pitanja!
Vi ste suosnivač takozvanog ZAAVV-a.
ZAAVV – dopustite da pročitam: skraćenica ZAAVV označava Centar za istraživanje, razjašnjenje, pravno
gonjenje i prevenciju zločina protiv čovječnosti.
ZAAVV je nastao u onome što bih opisao kao nedavnu prošlost, koju sam lično doživio kao izuzetno
represivnu, prijeteću, restriktivnu i zaista okrutnu.
I tako je nastao ZAAVV, s ciljem da se osigura da se ovo nikada više ne ponovi i da se s tim pomirimo.
Šta se tamo dogodilo – i to se nikada više ne smije ponoviti!
Sada, tokom ovog vremena – ovog perioda koronavirusa, ovog perioda pandemije – uvedene su mnoge prisilne mjere, za
koje su, gledano unazad, deklasificirani protokoli Instituta Robert Koch pokazali da su bile medicinski nepotrebne.
To samo znači da su nam mjere nametnute isključivo iz političkih razloga, bez ikakve stvarne medicinske osnove.
I to me dovodi do poente zašto ja, zašto mi u Kla.TV-u, želimo razgovarati upravo s vama.
I to je isključivo iz praktične perspektive.
Stalni odbor za vakcinaciju snažno preporučuje vakcinaciju protiv dječije paralize.
Također postoje ponovljene rasprave i glasovi koji pozivaju na uvođenje obaveznog cijepljenja protiv dječije paralize.
Bilo je ukinuto u to vrijeme, ali bi bilo vrijeme da se ponovo uvede.
I kao građanin, prirodno imam pitanja. Želim li ovo, moram li ovo učiniti, trebam li ovo učiniti? I informiram se.
I nedavno sam pročitao zanimljiv izvještaj Torstena Engelbrechta i Hansa Tolzina.
Oni, zauzvrat, u svom izvještaju navode da ove simptome dječje paralize, tj. paralizu i slično, mogu
uzrokovati i trovanja – DDT-om, arsenom, olovom i slično – koja mogu izazvati potpuno iste simptome.
Tako da onda imate i nekoga ko navodno ima dječju paralizu.
Čak ni profesoru dr. Bhakdiju ovo nije sasvim jasno.
Virus: Šta podržava virus? Šta još postoji? I tako dalje.
To je nešto što je ispunjeno mnogim upitnicima.
Stoga vam moje pitanje kao pravnom stručnjaku:
Ako bih ja, kao građanin, primio vakcinu protiv dječije paralize, na primjer, a stvar bi bila nejasna, bi li bilo prihvatljivo
očekivati od građanina da se podvrgne takvoj proceduri?
Pa, standardni pravni odgovor: zavisi.
Nažalost, tokom pandemije koronavirusa smo vidjeli da sudovi nisu zaštitili ljude i da sudovi...
Za sada bih uvijek rekao da je to individualna odluka i da se medicinski zahvati nikada ne bi
smjeli izvoditi na ljudima protiv njihove volje.
To je zapravo ono što smo naučili i iznijeli iz nacističke ere.
Provedeni su eksperimenti na ljudima, a ljudi su bili liječeni protiv svoje volje.
I upravo zato je jedna od lekcija naučene iz nacističke ere bila: Nikad više, to se ne smije ponoviti!
Dakle, 40s protokoli ili kako god se zovu, zar ne?
Upravo tako, ali u suštini se opet radi o Općoj deklaraciji o ljudskim pravima i protokolima
ili katalogima temeljnih prava izvedenih iz nje.
Postoji konvencija o bioetici, koju, usput, Njemačka nije ratificirala.
Ali Konvencija o bioetici ovo uključuje, kao i Evropska povelja o osnovnim pravima.
Stoga se iznova i iznova ponavlja: nema prisilne medikacije, nema medicinskog tretmana protiv volje osobe!
I to je sada po prvi put zaista ograničeno tokom pandemije koronavirusa.
I onda su političari više-manje shvatili: možemo ovo uraditi.
A sudstvo, koje bi zapravo trebalo osigurati korektivne mjere, nije to učinilo.
To je naše dosadašnje iskustvo.
I upravo je to opasnost koja, kao što ste rekli, i dalje postoji iz ovog najgorčijeg od svih vremena, a usput je i
jedan od razloga zašto ZAAVV postoji, kako bismo mogli intervenisati upravo u ovom trenutku, podići prste i reći:
Čekaj malo, mi zapravo imamo osnovno pravilo.
I otkako je ova bioetička konvencija na snazi – zapravo se o njoj raspravlja još od 1990-ih – trend je bio da se sve
jasnije definira i utvrdi da nikome ne može biti pruženo terapijsko liječenje protiv njegove volje.
Ali očito ovaj pogled na ljudska prava proturječi interesima farmaceutske industrije i više-manje proturječi
velikoj globalnoj industriji koja na tome zarađuje mnogo novca.
Da, tako smo to doživljavali tokom pandemije koronavirusa.
To je već bio slučaj i prije pandemije koronavirusa.
To je i dalje slučaj i sada, čak i nakon pandemije koronavirusa.
Dakle, radi se o mnogo novca, o mnogo moći, utjecaja, sfera interesa i tako dalje.
A vi ste upravo spomenuli STIKO .
STIKO je, naravno, također upravo jedan instrument za provođenje ovih ideja. To se ne smije zaboraviti.
Dakle, STIKO – ako pažljivije pogledate kako STIKO zapravo radi...
Dakle, STIKO je komisija, vjerujem da se sastoji od 18 članova.
I u ovom STIKO-u, ovom Stalnom odboru za vakcinaciju, koji formira takozvane pododbore.
To znači da postoji komitet za koronavirus – ili bolje rečeno, radne grupe.
Postoji radna grupa za različite kliničke slike i za mjere koje potom razmatraju kako bi utvrdili
da li bismo trebali dati preporuku za vakcinaciju.
A onda postoje jasne smjernice. Dakle, u principu, ako bolje pogledate, sve je dobro regulirano zakonom.
Jer STIKO bi tada trebala dati preporuku.
Oni dobivaju ocjene studija koje postoje o ovim specifičnim kliničkim slikama.
Ove studije se zatim kategoriziraju na osnovu skale dokaza .
Dakle, u suštini, znamo da je ovo studija u kojoj je učestvovalo mnogo učesnika i koja je bila dvostruko slijepa .
Dakle, dokazi iz takve studije klasificiraju se prema znanstvenim kriterijima, a zatim članovi STIKO-a, odnosno oni iz odbora
koji potom STIKO-u daju preporuku, dobivaju više ili manje znanstveni pregled dotične kliničke slike i trenutne situacije.
Dakle, šta tačno znamo o ovoj bolesti, šta znamo o njenim simptomima, šta znamo o njenom napredovanju, šta znamo o njenoj
ozbiljnosti, šta znamo o medicinskim supstancama, u ovom slučaju vakcinama, protiv ove bolesti, koliko su te vakcine
efikasne, koji su njihovi neželjeni efekti, i tako dalje.
Na osnovu ovih dokaza, STIKO bi potom trebala dati preporuku ili ne.
Da.
Problem je, međutim, što često ne postoje studije koje zaista zagovaraju jednu ili drugu stvar sa naučnog stanovišta.
To je glavni problem. A sada dolazi trik...
Samo jedno brzo pitanje:
Da li to znači da, pod određenim okolnostima, aspekti poput trovanja možda uopće nisu
bili uzeti u obzir u ovom procesu vaganja?
Prije svega – doći ću na to za trenutak – prije svega, pitanje je, šta tačno ove studije kažu?
Ali koliko su jaki dokazi koje pružaju ove studije?
Da, dakle, prije svega, pitanje je: da li su dokazi vrlo visoki, visoki, umjereni, niski ili vrlo niski?
U većini slučajeva nemamo nikakve studije koje nadilaze umjerene dokaze.
Dakle, može se desiti, na primjer, da studije kažu: ovi simptomi, koje pripisujemo ovoj
bolesti, mogli su biti izazvani i drugim faktorima.
Dakle, to je, vjerujem, ono na što se pozivate u ovom radu na koji se pozivate...
Dakle, sasvim je moguće da nešto nazivamo dječijom paralizom, a da to uopće nije dječija paraliza.
Ili, vraćajući se na period koronavirusa, nazivamo nešto Covidom – Covid je bolest, bolest uzrokovana koronavirusom – nazivamo
nešto Covidom što uopće nije Covid, već samo ima simptome, poput upale grla, kašlja, glavobolje, umora ili bilo
čega drugog što ima potpuno različite uzroke, ali to i dalje nazivamo Covidom. Mi to ne znamo.
Kao virusna bolest.
Upravo, kada ova bolest, Covid.
A medicinske mjere koje preporučuje STIKO namijenjene su za borbu protiv ove bolesti.
Ali to možda nije slučaj, jer znamo da ne postoje konačne studije o Covidu.
Ni o samoj bolesti ni o dokazima za mjere.
Više je tako da su sve studije koje imamo prilično niske ili čak vrlo niske.
Imamo samo jednu umjerenu studiju, na koju se poziva preporuka STIKO-a, koja se bavi
efikasnošću. I to jednostavno nije dovoljno.
I obično STIKO kaže da su to takozvane standardne operativne procedure, da.
To su fiksni, globalni postupci ili globalni standardi koji se primjenjuju pri klasifikaciji
bolesti i ocjenjivanju djelotvornosti lijekova.
Uvijek bi trebali biti barem umjereni. Ali mi to uopće nemamo.
I to bi mogao biti slučaj s dječijom paralizom, ne znam sa sigurnošću, ali biste morali
pogledati studije koje STIKO ima na raspolaganju.
I možda uopće nemamo nijednu studiju koja nadilazi umjereno.
A onda – i tu je trik – ako nemamo medicinsku situaciju, STIKO ne donosi odluke samo na osnovu medicinskih i naučnih
razloga, već tada na snagu stupa takozvani Odbor za odlučivanje.
A ovaj Odbor za odlučivanje onda obično kaže: Koliko dobro možemo ovo plasirati na tržište?
Koliko će to biti prihvatljivo ljudima? Hoće li biti otpora od strane liječnika?
Hoće li apoteke pružati otpor? I tako dalje.
Koliko su jeftini ovi lijekovi i tako dalje.
I onda odjednom naučna odluka postaje politička odluka. Dakle. I tu...
I komercijalna odluka.
Da, komercijalna odluka je oduvijek bila tu.
To je onda jednostavno politička odluka, koja se, naravno, često donosi iz komercijalnih razloga.
Zatim, naravno, imamo lobiste koji savjetuju političare u skladu s tim.
Zatim postoje lobisti koji savjetuju RKI i tako dalje.
I odjednom nešto postaje preporuka STIKO-a, a da nismo obaviješteni da medicinski dokazi koji bi zapravo bili
potrebni uopće ne postoje, već da je nedostatak tih dokaza jednostavno zanemaren u korist političke odluke.
To je situacija koju zapravo imamo, i svako ko ima preporuku STIKO-a treba znati da preporuka STIKO-a ne kaže:
Imamo ovdje naučne dokaze koji kažu da je ova bolest dobro istražena, da je djelotvornost lijekova
dobro istražena, kao i štetnost lijekova i nuspojave, ali možda uopće nemamo ništa od toga.
To je samo politička odluka koja kaže da ćemo ga ionako plasirati na tržište.
A s preporukom i preporukom STIKO-a, naravno, imamo situaciju u kojoj se lijek prodaje bolje nego što bi se prodavao bez njih.
To je zaista surovo. Više nije riječ o dobrobiti ljudi, to više nije u fokusu, već se brzo
u fokus stavljaju potpuno drugačiji interesi.
Gospodine Ludwige, ne želim se držati teme dječije paralize, već bih radije malo dublje ušlo u detalje.
Na primjer, doktor, dr. Stefan Lanker, također se fokusira na psihu.
Da je ljudska psihika važna ne samo za subjektivnu percepciju, nego i za simptome koji se manifestuju u tijelu.
Još jedna studija iz 1984. godine, koja naglašava i psihu i ishranu, pokazuje da ishrana zaista ima utjecaj
– uključujući i na simptome koje tijelo može razviti.
I tamo je, na primjer, također opisano da toksini, toksini iz okoliša, mogu utjecati na psihu.
Odjednom sam depresivan ili nervozan ili nešto drugo, što zauzvrat često utječe na tijelo.
Dakle, postoji mnogo faktora koji na kraju utiču ili određuju simptome koje tijelo razvija, da to tako kažem.
Dakle, nije uvijek tako jednostavno kao što ljudi kažu, da je, na primjer, kod Covida-19 virus taj koji
uzrokuje bolest, već bi to moglo biti i mnogo drugih stvari.
Profesor Bhakdi također kaže, na primjer, da u slučaju bolesti jetre, poput hepatitisa, često su u pitanju lijekovi, možda čak i
zloupotreba lijekova, konzumacija alkohola, sve takve stvari koje igraju ulogu, a ne samo virus jetre
koji sada čini jetru bolesnom. I zato to navodim.
Činjenica je da sada imamo potpuno novi sporazum SZO-a o pandemijama.
Zatim postoje Međunarodne zdravstvene propise – također pokrenute od strane Svjetske zdravstvene organizacije.
U principu nam je to već praktično sugerisano: Dragi ljudi, ulazimo u eru stalnih pandemija, nema načina
da se to izbjegne. Sve je globalno međusobno povezano.
A ako se slučaj pojavi u Africi – kakav god da bude – onda moramo početi s vakcinacijom
ovdje, kao preventivnu mjeru i tako dalje.
Ali ako su sve ove veze, koje su jednostavno fizički simptomi, i dalje tako višestruke i neobjašnjene, onda se mi kao građani, pod
onim što bih nazvao ZAAVV, koji je nastao tokom perioda širenja panike u vrijeme pandemije koronavirusa, zaista
moramo zapitati: kako možemo spriječiti takva zločinstva?
To je zločin protiv čovječnosti što se ponovo suočavamo s ograničenjima, što nas silom liječe lijekovima i
što nas mogu silom primiti u bolnice, kao što se to u velikoj mjeri dogodilo u Italiji i drugim zemljama.
Na neki način ste testirani – imate Covid-19, i sada morate ići u bolnicu.
Morate biti izolirani i tako dalje. Zatim vas prisilno liječe lijekovima, prisilno ventiliraju, ljudi su umirali kao muhe.
Ovo su sve stvari koje su zaista ozbiljni zločini.
A kada je nešto ovakvo već na pragu, a WHO to praktično već i najavljuje:
Sada ulazimo u eru pandemija. Moramo se na to pripremiti.
Kako se građani mogu braniti od ovoga? Šta mogu učiniti?
Prije svega, kao građani, mi smo slobodni ljudi.
Mi smo slobodni ljudi, možemo se prvo pobrinuti za sebe.
I vjerujem da su SZO i ovaj narativ o pandemiji koji sada imamo, naravno, marketinški alat za farmaceutsku industriju.
Samo treba pogledati ko u suštini finansira SZO i ko ulaže u SZO...
Ko je to onda?
Da, između ostalih, Fondacija Bill & Melinda Gates plaća relativno velike iznose novca.
Dakle, što se više zemalja povlači iz finansiranja SZO, to će više biti finansirana privatnim sredstvima.
To znači da su privatne kompanije, farmaceutska industrija, farmaceutske kompanije i njihove paravan organizacije prirodno su
zainteresirane da osiguraju da se organizacije poput SZO, STIKO, Evropske agencije za lijekove, Američke agencije za lijekove i
tako dalje uvijek usmjere svoje preporuke i stavove na farmakološka rješenja – a manje na ono što ste upravo spomenuli,
prehrambena rješenja i eventualno psihološka rješenja.
To je upravo kulturni rat koji se odvija u Americi.
Usput, tamo također imamo advokata, Roberta Kennedyja Juniora, koji je ministar zdravlja u Sjedinjenim Američkim Državama i koji
je osnovao pokret MAHA, Make America Healthy Again, koji je odigrao glavnu ulogu u tome da
Donald Trump uopće bude izabran za predsjednika.
Jer ovaj MAHA pokret oko Roberta Kennedyja zapravo potiče iz demokratskog spektra, tj. iz Demokratske stranke, i upravo
je u klackalnim državama osigurao da odgovarajući glasovi idu Trumpu, pa je Trump pobijedio u tim klackalnim državama.
Pobijedio kao republikanac.
Pobijedio kao republikanac, tačno.
I znam mnoge ljude iz ovog pokreta MAHA, pokreta Make America Healthy Again. Upravo o tome se radi.
Kažu da gledamo samo kad su simptomi već prisutni, kad je bolest već izbila, pa kako je onda možemo liječiti lijekovima?
To je očigledno. Da sam farmaceutski predstavnik, i ja bih imao isto mišljenje.
Moj stav ne bi bio: Imamo li zdrave ljude?
Umjesto toga, moj bi stav bio: Kako bih mogao ljude držati toliko bolesnima da na kraju na tome zarađujemo?
Zato što farmaceutska industrija ne zarađuje na zdravim ljudima.
Dakle, nije riječ o tome da se osigura najbolja moguća zdravstvena zaštita, kako kaže Međunarodni socijalni zavjet, nego
o ostvarivanju najbolje moguće dobiti od zdravstvene zaštite.
A sada će ljudi vjerovatno opet reći da je Ludwig, koji ovo kaže u intervjuu, teoretičar zavjere...
Ali tako funkcioniše naš svijet. Živimo u kapitalističkom svijetu, i u tom kapitalističkom svijetu sve je usmjereno na profit.
Da.
To znači da biste, ako pripadate farmaceutskoj industriji, razmotrili:
Kako možemo plasirati naše proizvode muškarcima i ženama na takav način da od toga imamo koristi?
Kada je trebalo uvesti zabrane pušenja, duhanska industrija je odmah osnovala institute posvećene
dokazivanju da dim duhana ipak nije toliko opasan.
I, naravno, osnovao je i institute koji su istraživali rak pluća i tako dalje.
To je sasvim jasno. Za sada je ovo potpuno normalna, logična mjera koju poduzima industrija.
A to znači da farmaceutska industrija ima interes da kontroliše SZO, i da farmaceutska industrija nema interes da spriječi
pandemije, već naprotiv ima interes da se pandemije događaju kako bi mogla plasirati odgovarajuće lijekove
koje je već patentirala i unaprijed proizvela – ili bolje rečeno, pripremila za proizvodnju.
Iskusili smo to sa svinjskom gripom, a sada to iskusimo sa koronavirusom.
I, kao što sam rekao, možete vidjeti ovaj kontramovement.
Želio si znati šta se može učiniti povodom toga.
Dakle, u Americi sada postoji ovaj kontramovement, Make America Healthy Again. Imaju tačno dvije polazne tačke.
Prva poenta je da Kennedy zapravo kaže da, iako smo mi u Americi najbogatija industrijalizirana nacija na
svijetu, imamo najniži životni vijek u usporedbi s drugima.
Zašto je to tako? To ne može biti tačno.
Mi smo prosperitetna zemlja i imamo nisku životnu očekivanu dužinu.
I onda pogleda i kaže: Kakav je program dijete u SAD-u?
I onda, naravno, vidite puno brze hrane, puno nezdrave hrane, puno brze hrane, puno umjetne hrane također,
koja se sada tamo razvija, i tako dalje. I on kaže...
Toksični zagađivači okoliša...
Ekološki toksini, mnoge supstance, mnogi lijekovi, tu sve počinje. Posebno ova opioidna kriza u SAD-u i tako dalje.
Dakle, u SAD-u je nevjerovatan broj lijekova... – pitka voda nije čista jer sadrži ostatke lijekova i tako dalje.
To znači da on počinje upravo od ove tačke i kaže:
Moramo poboljšati ishranu; moramo osigurati da ljudi jedu zdraviju hranu.
"I moramo osigurati da se toksini u okolišu smanje." To je upravo taj pristup.
A onda ćemo morati vidjeti: Je li ono što farmaceutska industrija kaže zaista istina? To je sljedeći korak...
On je tamo potpuno zamijenio postojeću komisiju za vakcinaciju i rekao:
Vaš zadatak sada je da zapravo provjerite jesu li sve postojeće preporuke neophodne ili ne.
A sada pogledajte studije o dokazima.
Bilo je ogromnog negodovanja širom svijeta, posebno ovdje u Njemačkoj, naravno, jer je jasno...
Pa, mogu vam reći ovo: istražili smo ovo u vezi s koronavirusom i ne postoje konačne studije o koronavirusu!
Ipak, imamo preporuku. Da, imamo preporuku za vakcinaciju bez ikakvih jasnih dokaza iz studija. I to će sigurno...
I to uz sve ozbiljne nuspojave i brojne smrti.
Baš tako! I siguran sam da će isto biti i sa ostalim vakcinacijama.
A sada Robert Kennedy to istražuje. I odjednom nastaje ogroman negod.
Zašto? Ko izaziva ovaj protest i ko ga organizuje?
Naravno, mediji također izuzetno profitiraju od ovog finansiranja farmaceutske industrije,
od oglašavanja, od novca koji se u to ulaže.
Bill Gates, eto nas opet kod Billa Gatesa, platio je, na primjer, nekoliko miliona Der Spiegelu.
To znači da se Der Spiegel i novine, koje imaju sve manje novca, također uveliko oslanjaju na podršku farmaceutske industrije.
Dakle, naravno, oni također izvještavaju o ovim pričama. I to je poenta.
Dakle, prije svega, u našem postojećem političkom sistemu moramo se zapitati: ko su ljudi koji mu se protive?
A sada iz Amerike dolazi relativno snažan, veliki kontramovement, i oni su osnovali ovaj MAHA, pokret Make America Healthy Again.
Nema razloga da se isto ne učini i u Njemačkoj.
I mi u ZAAVV-u smo također u potpunosti spremni podržati upravo ove stavke kao organizacija.
Već blisko sarađujemo s pokretom MAHA.
Poznajemo ljude, već smo u kontaktu, već smo se sreli.
Također je važno naglasiti da zahtijevamo jasne dokaze iz studija i da se lijekovi, posebno, trebaju propisivati samo
ako imamo studije koje su barem visoko utemeljene na dokazima.
Umjereno je i dalje prihvatljivo, ali prilično visoko.
A onda bi se nešto promijenilo – mnogi lijekovi više ne bi bili odobreni.
I onda, naravno, ljudi se moraju braniti.
Dakle, prva tačka, ono što ste rekli, svi moraju, naravno, prvo obratiti pažnju na to kako jedu.
To znači da moraš vidjeti možeš li jesti više regionalno i podržati svoje lokalne poljoprivrednike.
Sada su izašli na ulice da protestuju protiv ove centralizirane politike, tvrdeći da ljudi trebaju jesti regionalnu hranu, jesti
zdravu hranu i obraćati pažnju na svoju nutritivnu ravnotežu.
Prije svega, to je individualna stvar. A onda, kad se pojave ove vladine mjere, moraš uzvratiti udarac.
Morat ćemo ponovo izaći na ulice. Onda ćemo morati reći: Ne, neću to prihvatiti.
A zatim djelovati u skladu s tim.
Hmm. Kao ljudsko biće, također si rekao: Imam svoja individualna ljudska prava, ona su neprepregovoriva i insistiram na njima!
I ne moram pristajati na ovo prisilno liječenje ili šta god da je, u kojoj god formi bilo.
Da, možemo vidjeti da se posljedica događa automatski.
Na primjer, vidimo da ovaj zahtjev za vakcinaciju vezan za objekte uzrokuje izuzetno ozbiljne probleme u oblasti
mladih talenata, u oblasti mladih medicinskih talenata.
Da, to je naravno također reakcija na to.
Pa možda niko neće ništa reći i ljudi neće izaći na ulice.
Ali mnogi mladi ljudi više ne biraju ovu medicinsku profesiju jer nad njom uvijek visi mač Damokla, gdje ljudi
kažu: "Evo sljedeće pandemije, sada se morate vakcinisati ovom supstancom i uzimati ove lijekove."
I naravno, ni to ne žele. Također su svjesni svog tijela.
Da, naravno.
I onda samo trebaš reći "Ne!" i reći: "Stani, to neću raditi!"
A ako si u nedoumici, moraš reći: "Onda ću napustiti ovaj posao."
Naravno, ovo je također individualna odluka.
Ali znam da su mnogi ljudi ovo radili čak i tokom pandemije koronavirusa.
A posebno oni koji su svjesno napustili profesiju ne vraćaju se. Ne žele.
A to znači da imamo – ovo je ogroman problem u Njemačkoj, a o tome se čak ni ne raspravlja – nevjerovatan
jaz u medicinskim profesijama koji se ne popunjava.
Da, ogroman nedostatak osoblja.
Upravo.
U redu, sada postoji i ova Vetopedia.
Jeste li svjedočili oštećenju od cjepiva? Zabilježite to na Vetopediji, besplatnoj
enciklopediji dissenting voices: www.vetopedia.org
Ova platforma, ova baza podataka, gdje možete unijeti, na primjer, štetu od vakcine tokom
pandemije koronavirusa – ili drugu štetu od vakcine.
Ali posebno tokom pandemije koronavirusa, bilo je prilično mnogo slučajeva oštećenja od vakcine,
uključujući i smrtne slučajeve – od kojih bi mnogi tada mogli...
Rodič može također tamo prijaviti ovu štetu od cjepiva.
Zar to također nije važan alat, rekao bih, iz pravnog i forenzičkog ugla, kako bi
se tamo također imalo sredstvo djelovanja?
Prisilne mjere tada nisu bile dobre, i nikada ne želimo da se vratimo u situaciju u kojoj nam se nešto jednostavno
nameće u budućim pandemijama – sa tako strašnim posljedicama.
Zar se ne slažete da je ovo također važan alat za advokate?
Da, to je također nešto što smo naučili iz ovog pandemijskog perioda.
Zapravo je ovo vrijeme pandemijskih mjera.
A ono što sada također vidimo – posebno kroz ljude poput Toma Lausena – u istražnim odborima:
Nadležne vlasti zapravo nisu obavile svoj posao.
Institut Paul Ehrlich nije zabilježio podatke onako kako je trebao.
Poruke upozorenja nisu poslane.
Kompanije zdravstvenog osiguranja... – zapravo, svi su trebali biti svjesni, jer, recimo, znakovi
upozorenja su bili posvuda, alarmi su trebali zvoniti posvuda.
Mislim, na Institutu Paul Ehrlich saznali smo na istražnoj komisiji u Brandenburgu da Institut Paul Ehrlich
nije imao ni dovoljno kapaciteta na serverima da zabilježi sve prijave o nuspojavama koje su stizale.
Vau.
Dakle, to znači da tvrdnja da nemamo toliko nuspojava počiva na činjenici da nuspojave koje su
prijavljene nisu zabilježene niti dokumentirane.
Ono što ne vidim, nemam. A Tom Lausen se s tim vrlo dobro nosio.
I to znači da čak i tamo možemo koristiti samo modeliranje da bismo došli do stvarnih
brojki koje su postignute ovom vakcinacijom.
I tako, naravno, dobro je kada postoje privatne inicijative koje upravo to rade, kako bi barem
postalo očigledno da postoji mnogo, mnogo više slučajeva.
Dakle, ako javna vlast, koja je više-manje opremljena neograničenim resursima, nije u stanju ovo shvatiti, a
onda to učini privatna inicijativa, i odjednom vidite:
O, moj Bože, koliko izvještaja zapravo imamo ovdje i šta se zapravo dogodilo?
Tada barem možeš prvo pogledati.
I onda, u nekom trenutku, čak ni vodeći mediji, mainstream mediji, više neće moći raditi
protiv toga ili prikriti ono što se dogodilo.
To je također vrlo važno iskustvo koje smo stekli tokom ovog vremena.
Moramo izvući sve ove stvari iz tame na svjetlo.
Dakle, vaše pitanje je bilo: šta ljudi mogu učiniti?
Možete, na primjer, pokrenuti takve inicijative. Možete se tamo sami registrovati.
Možete dostaviti svoje informacije, uključujući i ZAAVV-u , kako biste pokazali da mi, za razliku od
vas kao nadležnih vlasti, ove informacije bilježimo.
Da također potaknete svog liječnika da kaže: Ovo je oštećenje od cjepiva i kažem vam da to prijavite
zdravstvenom osiguranju kao oštećenje od cjepiva!
Zato što to mnogi ljekari ne rade. Pacijenti jednostavno moraju na tome insistirati.
Liječnik je obavezan to učiniti. Ako bi to mogla biti šteta od cjepiva, mora to prijaviti.
Stvari poput ovih, gdje insistirate da to prijavite svojoj zdravstvenoj osiguravajućoj kompaniji ili, ako ste u
nedoumici, posjetite portal poput ovog i prijavite to tamo kako bismo mogli vidjeti da se nešto zaista dogodilo.
I možete vidjeti da se politički vjetrovi mijenjaju.
Zbog snage stranaka kao što su AfD ili BSW , – u istočnoj Njemačkoj sada svugdje imamo više od 25 posto, tako da se
svugdje mogu osnovati istražni odbori ili komisije za istragu , koji barem služe da ove teme privuku pažnju javnosti.
Samo moraš progovoriti i nastaviti se truditi.
Da, i upravo se tako osjećam, da je sada dobar trenutak, u ovom post-koronavirusnom periodu, da se zalagamo za
takvu reviziju ili procjenu, da radimo na tome, upravo kako bismo spriječili daljnje zločine, zar ne?
Da, tačno. U suštini se radi o prevenciji. Moramo saznati šta se dogodilo.
Mogu samo preporučiti da pogledate... – online su videozapisi Komisije za istragu u Brandenburgu.
U Brandenburgu je državni parlament osnovao istražnu komisiju koja će preispitati period pandemije koronavirusa.
Za razliku od istražnog odbora, istražna komisija uvijek gleda samo u budućnost.
To znači da samo pogledaš šta se može bolje uraditi.
Međutim, istrazna komisija u Brandenburgu je, zbog političke situacije tamo, posebno osmišljena tako da postoji
veliki broj kritičnih stručnjaka i da ti stručnjaci također imaju priliku iznijeti svoje mišljenje.
Zanimljivo.
Tu je Gerd Antes, na primjer, bio je Stefan Homburg, tu je Tom Lausen. Dakle, ima ih prilično mnogo.
Na primjer, naučni savjetnik parlamentarnog kluba AfD-a je Stephan Kohn, koji je ovdje radio u Saveznom ministarstvu unutrašnjih
poslova, procurio ovaj šokantni dokument i zbog toga je otpušten.
On je sada, da tako kažemo, uključen u proces preispitivanja u Brandenburgu.
Ovo nam daje mnogo informacija o tome šta se dogodilo, a zatim gledamo u budućnost.
I upravo tu leže početne tačke, u obrazovanju ljudi, u tome da se prvo sazna: šta se tamo
dogodilo, kako se to dogodilo i koja je stvarnost?
A Wolfgang Wodarg, dr. Wolfgang Wodarg, na početku ovog perioda koronavirusa – što je način na koji sam postao svjestan da ovdje
nešto nije u redu – rekao je u jednom od svojih prvih videa, možda čak i u prvom videu, da bismo, kad bismo zaista imali
pandemiju, vidjeli mrtve ljude na ulicama. Onda bi svi znali...
…to je pandemija.
To je pandemija, ljudi umiru.
I ne papirna pandemija.
Upravo tako. A sada, kad izađemo na ulicu, jedva da možemo naći ikoga ko nam može reći:
Oh, znam nekoga ko je umro od koronavirusa. To se skoro nikad ne dešava.
Dakle, niko, jer možemo vidjeti da je medijan starosti onih koji su umrli od koronavirusa ili s
koronavirusom 84 godine – što je iznad našeg životnog vijeka.
Ali svako zna nekoga ko je pretrpio oštećenje od vakcine.
Svi znaju nekoga ko je pretrpio štetu usljed vakcinacije, ko je oštećen vakcinacijom – moždani udari, srčani
udari, bolesti srca, miokarditis, smrti i tako dalje.
To jest, stvarna pandemija koju doživljavamo bila je nuspojava vakcinacije.
Također sam to vidio kod ljudi koji nisu bili naročito nekonvencionalni ili kritični.
Ali kad danas razgovaram s ljudima – naravno, oni to često ne bi javno priznali, ali kad međusobno razgovaraju, svi kažu:
Znam nekoga, ili sam to i sam doživio, osjećam se loše otkako sam primio ovu vakcinu, stalno sam bolestan,
stalno imam probleme i tako dalje. I upravo je to poenta.
I tu ljudi moraju... – mislim da je to lekcija koju smo naučili.
A ako im takvi portali, koji će se koristiti i ubuduće, jasnije pokažu da postoje nuspojave, onda će ljudi
postati kritičniji i vjerovatno će češće reći ne i reći:
Više neću pristajati na ovo. Neću više to raditi sebi i svom tijelu!
Da, razumijem. Da rezimiramo: U cjelini se radi o podizanju svijesti.
Nije riječ o našem zdravlju, nego o poslovnom modelu farmaceutske industrije.
U suštini, iza toga stoji pandemijska industrija.
Kompanije nisu zainteresovane da budemo zdravi; one, u principu, zarađuju samo na bolesnim ljudima, ako sam dobro razumio.
Da, naravno, i mi to znamo.
Dakle, čak i kod običnih ljekara, vrijeme koje ljekar provede s pacijentom je relativno kratko.
Vjerujem da je to zapravo prosjek za nekoliko sekundi.
Zatim ljekari često dobijaju računarske programe od farmaceutskih kompanija, koje koriste.
Zatim je lijek koji se pojavi uvijek onaj koji je finansirao ili sufinansirao proizvođač ovog
računarskog programa ili opreme u ordinaciji ljekara.
Sve se vrti oko novca, naravno da se radi o novcu.
Sve što se dešava u našem medicinskom sektoru prvenstveno se svodi na novac.
Naravno, rekao bih da je zdravstvena zaštita nuspojava.
I nisam neko ko kritikuje konvencionalnu medicinu ili joj se protivi.
Potrebna nam je konvencionalna medicina, a posebno u oblasti hirurgije, naravno da imamo i modernu, visokokvalitetnu
medicinu koja je naučno utemeljena i dobro obavlja svoj posao.
Ali u mnogim oblastima ili za mnoge stvari, na primjer u onkologiji, sve ove mjere koje se poduzimaju protiv raka, naravno,
u suštini snose bolnice, koje podnose medicinske troškove.
I tu je jednostavno nevjerovatna količina novca u pitanju.
I za mene ima potpunog smisla pitati: Zašto razmišljam samo o lijekovima koje unosim u svoje tijelo, a ne o tome šta jedem?
Jer je oralni unos hranjivih tvari jedna od najvažnijih stvari od svih.
Na primjer, uvijek se vodi rasprava o vitaminu D, koji sada postaje sve više dio općeprihvaćenih stavova.
To znači da postaje sve jasnije da je vitamin D ili suplementacija vitaminom D neophodna za prevenciju bolesti.
Ali je vitamin D jeftin za nabavku i stoga nije poslovni model za farmaceutsku industriju.
I zato su mnoge spoznaje koje čovjek ima, naravno, također uskraćene.
Naravno, medicinska industrija je globalna industrija vrijedna bilion funti.
I naravno, preporučuju se maske ako želite prodavati maske.
I, naravno, onda podržavate studije koje kažu da FFP2 maska, koja je zapravo maska protiv prašine, štiti od virusa.
I, naravno, ne uzimate jeftine lijekove koji su dostupni na tržištu kada možete dobiti skup razvoj
financiran od države – i bez ikakve odgovornosti.
U konačnici, mi smo država; plaćamo je svojim poreznim novcem.
Upravo.
Ali kao što ste rekli na početku, svako je odgovoran za sebe.
A budući da si me spomenuo kao advokata, ne mogu baš mnogo učiniti kao advokat.
Sve što mogu reći je da ljudska prava zapravo zabranjuju ovakav tretman, ovu prisilnu medikaciju, prisilnu terapiju i tako dalje.
Ali ako sudovi to jednostavno propuste, kao što smo ovdje vidjeli, onda je to, naravno, teško.
I onda si prepušten sam sebi. A kad si u nedoumici, moraš jasno reći ne i reći: Neću to prihvatiti.
Kao što piše na tvojoj majici: Sloboda počinje sa ne. Za mene to znači ljudska prava na prvom mjestu.
A druga stvar je jednostavno prevencija kriminala – mislim također kroz obrazovanje, obrazujući
sebe, informišući sebe i također informišući druge.
Odlično. Hvala vam na ovom intervjuu. Bio je vrlo poučan.
Drugim riječima, nema potrebe da se toliko uzbuđujete zbog toga.
Corona nas je upozorila, protresla i probudila. I ne moramo se predavati svim tim pandemijskim vatrometima.
Upravo tako. Hvala vam što ste mi dozvolili da budem ovdje!