Danas u naš studio pozdravljam odvjetnika Ralfa Ludwiga.
Puno vam hvala što ste odvojili vrijeme da odgovorite na naša uzbudljiva, goruća pitanja!
Vi ste suosnivač takozvanog ZAAVV-a.
ZAAVV – dopustite da to pročitam: skraćenica ZAAVV označava Centar za istraživanje, razjašnjavanje,
pravno gonjenje i prevenciju zločina protiv čovječnosti.
ZAAVV je nastao u razdoblju koje bih opisao kao nedavnu prošlost, a koje sam osobno doživio kao izuzetno
represivno, prijeteće, ograničavajuće i doista okrutno.
I tako je nastao ZAAVV, s ciljem da se osigura da se ovo nikada više ne dogodi i da se s tim pomirimo.
Što se tamo dogodilo – i to se nikada više ne smije ponoviti!
Sada, tijekom ovog razdoblja – razdoblja koronavirusa, razdoblja pandemije – nametnute su mnoge prisilne mjere koje su,
gledano unatrag, pokazale da su bile medicinski nepotrebne, što su otkrili deklasificirani protokoli Instituta Robert Koch.
To samo znači da su nam mjere nametnute jednostavno iz političkih razloga, bez ikakve stvarne medicinske osnove.
I to me dovodi do poente zašto ja, zašto mi u Kla.TV-u, želimo razgovarati upravo s vama.
I to je isključivo iz praktičnog stajališta.
Stalni odbor za cijepljenje snažno preporučuje cijepljenje protiv dječje paralize.
Također se ponavljaju rasprave i glasovi koji kažu da bi trebalo uvesti obavezno cijepljenje protiv dječje paralize.
Bilo je ukinuto u to vrijeme, ali bi bilo vrijeme da ga ponovno uvedemo.
Kao građanin, prirodno imam pitanja. Želim li ovo, moram li ovo učiniti, trebam li ovo učiniti? I tražim informacije.
Nedavno sam pročitao zanimljivo izvješće Torstena Engelbrechta i Hansa Tolzina.
Oni, zauzvrat, u svom izvješću navode da ove simptome dječje paralize, tj. paralizu i slično, mogu
uzrokovati i trovanja – DDT-om, arsenom, olovom i slično – koja mogu izazvati potpuno iste simptome.
Dakle, onda imate i nekoga tko navodno ima dječju paralizu.
Čak ni profesoru dr. Bhakdiju ovo nije sasvim jasno.
Virus: Što podržava virus? Što još postoji? I tako dalje.
To je nešto što je prepuno mnogih upitnika.
Zato vas pitam, kao pravnog stručnjaka:
Ako bih ja, kao građanin, primio cjepivo protiv dječje paralize, na primjer, a stvar bi bila nejasna, bi li bilo prihvatljivo
očekivati od građanina da se podvrgne takvom postupku?
Pa, standardni pravni odgovor: ovisi o okolnostima.
Nažalost, tijekom pandemije koronavirusa vidjeli smo da sudovi nisu zaštitili ljude i da sudovi...
Za sada bih uvijek rekao da je to individualna odluka i da se medicinski zahvati nikada ne bi
smjeli provoditi na ljudima protiv njihove volje.
To je zapravo ono što smo naučili i iznijeli iz nacističkog razdoblja.
Provedeni su eksperimenti na ljudima, a ljudi su bili liječeni protiv svoje volje.
I upravo zato je jedna od lekcija naučene iz nacističkog doba bila: Nikad više, to se ne smije ponoviti!
Dakle, 40s protokoli ili kako god se zovu, zar ne?
Upravo tako, ali u suštini se opet radi o Općoj deklaraciji o ljudskim pravima i protokolima
ili katalogima temeljnih prava izvedenih iz nje.
Postoji konvencija o bioetici, koju, usput rečeno, Njemačka nije ratificirala.
Ali Konvencija o bioetici to uključuje, kao i Europska povelja o temeljnim pravima.
Stoga se iznova i iznova ponavlja: nema prisilne medikacije, nema medicinskog tretmana protiv volje osobe!
I to je sada prvi put zaista ograničeno tijekom pandemije koronavirusa.
I onda su političari više-manje shvatili: možemo to učiniti.
A sudstvo, koje bi zapravo trebalo osigurati korektivne mjere, nije provelo tu korekciju.
To je naše dosadašnje iskustvo.
I upravo je to opasnost koja, kao što ste rekli, još uvijek postoji iz tog gorčeg vremena, a također i jedan
od razloga zašto ZAAVV postoji, kako bismo mogli upravo sada intervenirati, podići prste i reći:
Čekaj malo, mi zapravo imamo osnovno pravilo.
I otkako je ova bioetička konvencija na snazi – zapravo se o njoj raspravlja još od 1990-ih – trend je bio usmjeren na
sve jasnije definiranje i utvrđivanje da nitko ne smije biti podvrgnut terapijskom liječenju protiv svoje volje.
Ali očito ovaj pogled na ljudska prava proturječi interesima farmaceutske industrije i više-manje proturječi
velikoj globalnoj industriji koja na tome zarađuje mnogo novca.
Da, tako smo to doživjeli tijekom pandemije koronavirusa.
To je već bio slučaj prije pandemije koronavirusa.
To je i dalje slučaj i sada, čak i nakon pandemije koronavirusa.
Dakle, radi se o velikom novcu, o velikoj moći, utjecaju, sferama interesa i tako dalje.
A upravo ste spomenuli STIKO .
STIKO je, naravno, također upravo jedan instrument za provedbu ovih ideja. To se ne smije zaboraviti.
Dakle, STIKO – ako pažljivije pogledate kako STIKO zapravo radi...
Dakle, STIKO je komisija, vjerujem da se sastoji od 18 članova.
I u ovom STIKO-u, ovom Stalnom odboru za cijepljenje, koji osniva takozvane pododbore.
To znači da postoji povjerenstvo za koronavirus – ili bolje rečeno, radne skupine.
Postoji radna skupina za različite kliničke slike i za mjere koje potom razmatraju kako bi
utvrdili trebamo li dati preporuku za cijepljenje.
A onda postoje jasne smjernice. Dakle, u načelu, ako bolje pogledate, sve je dobro regulirano zakonom.
Jer bi STIKO tada trebao dati preporuku.
Dobivaju ocjene studija koje postoje o tim specifičnim kliničkim slikama.
Te se studije zatim kategoriziraju prema ljestvici dokaza .
Dakle, u osnovi znamo da je ovo studija u kojoj je sudjelovalo mnogo sudionika i koja je bila dvostruko slijepa .
Dakle, dokazi iz takve studije klasificiraju se prema znanstvenim kriterijima, a zatim članovi STIKO-a, odnosno članovi odbora koji
potom daju preporuku STIKO-u, dobivaju više ili manje znanstveni pregled dotične kliničke slike i trenutačne situacije.
Dakle, što točno znamo o ovoj bolesti, što znamo o njezinim simptomima, što znamo o njezinom napredovanju, što znamo o
njezinoj ozbiljnosti, što znamo o medicinskim tvarima, u ovom slučaju cjepivima, protiv ove bolesti, koliko su
ta cjepiva učinkovita, koji su nuspojave i tako dalje.
Na temelju ovih dokaza STIKO bi potom trebao dati preporuku ili ne.
Da.
Problem je, međutim, što često ne postoje studije koje bi sa znanstvene točke
gledišta zapravo zagovarale jednu ili drugu stvar.
To je glavni problem. A sada slijedi trik...
Samo jedno brzo pitanje:
Znači li to da, u određenim okolnostima, aspekti poput trovanja možda uopće nisu bili uzeti u obzir u ovom procesu vaganja?
Prije svega – na to ću doći za trenutak – prije svega, pitanje je, što točno ove studije kažu?
Ali koliko su čvrsti dokazi koje pružaju ove studije?
Da, dakle, prije svega, pitanje je: jesu li dokazi vrlo visoki, visoki, umjereni, niski ili vrlo niski?
U većini slučajeva nemamo nikakve studije koje nadilaze umjerene dokaze.
Dakle, može se dogoditi, na primjer, da studije kažu: ovi simptomi, koje pripisujemo ovoj
bolesti, mogli su biti izazvani i drugim čimbenicima.
Dakle, to je, vjerujem, ono na što se pozivate u ovom radu na koji se pozivate...
Dakle, sasvim je moguće da nešto nazivamo dječjom paralizom, a da to uopće nije dječja paraliza.
Ili, vraćajući se na razdoblje koronavirusa, nazivamo nešto Covidom – Covid je bolest, bolest uzrokovana koronavirusom –
nazivamo nešto Covidom što uopće nije Covid, već samo ima simptome, poput upale grla, kašlja, glavobolje,
umora ili bilo čega drugog što ima potpuno različite uzroke, ali to i dalje nazivamo Covidom. Mi to ne znamo.
Kao virusna bolest.
Točno, kad je ova bolest, Covid.
A medicinske mjere koje preporučuje STIKO namijenjene su suzbijanju ove bolesti.
Ali to možda nije slučaj, jer znamo da ne postoje konačne studije o Covidu.
Ni o samoj bolesti ni o dokazima za mjere.
Više je tako da su sve studije koje imamo prilično niske ili čak vrlo niske.
Imamo samo jednu umjerenu studiju, na koju se poziva preporuka STIKO-a, koja se bavi
učinkovitošću. I to jednostavno nije dovoljno.
I obično STIKO kaže da su to takozvani standardni operativni postupci, da.
To su fiksni, globalni postupci ili globalni standardi koji se primjenjuju pri klasifikaciji
bolesti i ocjenjivanju učinkovitosti lijekova.
Uvijek bi trebali biti barem umjereni. Ali mi to uopće nemamo.
I to bi mogao biti slučaj s dječjom paralizom, ne znam sa sigurnošću, ali morao bi
pogledati studije koje STIKO ima na raspolaganju.
I možda uopće nemamo nijednu studiju koja nadilazi umjerenu razinu.
A onda – i tu je trik – ako nemamo medicinsku situaciju, STIKO ne donosi odluke samo na temelju medicinskih i znanstvenih
razloga, nego tada na snagu stupa takozvani Odbor za odlučivanje.
A ovaj Odbor za odlučivanje potom obično kaže: Koliko dobro možemo ovo plasirati na tržište?
Koliko će to biti prihvatljivo ljudima? Hoće li liječnici pružati otpor?
Hoće li ljekarne pružati otpor? I tako dalje.
Koliko su jeftini ovi lijekovi i tako dalje.
I onda odjednom znanstvena odluka postaje politička odluka. Dakle. I tu...
I komercijalna odluka.
Da, komercijalna odluka je od početka bila tu.
To je tada jednostavno politička odluka, koja se, naravno, često donosi iz komercijalnih razloga.
Zatim, naravno, imamo lobiste koji savjetuju političare u skladu s tim.
Zatim postoje lobisti koji savjetuju RKI i tako dalje.
I odjednom nešto postane preporuka STIKO-a, a da nismo bili obaviješteni da medicinski dokazi koji bi zapravo bili
potrebni uopće ne postoje, već da je nedostatak tih dokaza jednostavno zanemaren u korist političke odluke.
To je situacija koju zapravo imamo, i svatko tko ima preporuku STIKO-a treba znati da preporuka STIKO-a ne kaže:
Imamo ovdje znanstvene dokaze koji kažu da je ova bolest dobro istražena, učinkovitost lijekova dobro
istražena, a štetnost lijekova i nuspojave dobro istražene, ali možda uopće nemamo ništa od toga.
To je samo politička odluka koja kaže da ćemo ga ionako plasirati na tržište.
A s preporukom i preporukom STIKO-a, naravno, imamo situaciju u kojoj se lijek prodaje bolje nego što bi se prodavao bez njih.
To je stvarno surovo. Više nije riječ o dobrobiti ljudi, to više nije u fokusu, već se brzo
u fokus stavljaju potpuno drugačiji interesi.
Gospodine Ludwige, ne želim se držati teme dječje paralize, nego bih radije malo dublje ušlo u detalje.
Na primjer, liječnik dr. Stefan Lanker također se usredotočuje na psihu.
Da je ljudska psihika važna ne samo za subjektivnu percepciju, nego i za simptome koji se manifestiraju u tijelu.
Još jedna studija iz 1984. godine, koja naglašava i psihu i prehranu, pokazuje da prehrana doista ima utjecaj
– uključujući i na simptome koje tijelo može razviti.
I tamo je, na primjer, također opisano da toksini, toksini iz okoliša, mogu utjecati na psihu.
Odjednom sam depresivan ili nervozan ili nešto drugo, što zauzvrat često utječe na tijelo.
Dakle, postoji mnogo čimbenika koji u konačnici utječu ili određuju simptome koje tijelo razvija, da to tako kažem.
Dakle, nije uvijek tako jasno kao što ljudi kažu, da je, na primjer, kod Covida-19 virus taj koji uzrokuje
bolest, već bi to vrlo lako mogla biti i mnoga druga stvar.
Profesor Bhakdi također kaže, na primjer, da je u slučaju bolesti jetre, hepatitisa, često riječ o lijekovima, možda čak i o
zlouporabi lijekova, konzumaciji alkohola, svemu tome što igra ulogu, a ne samo o virusu jetre koji
sada bolesni jetri čini bolesnom. I zato to navodim.
Činjenica je da sada imamo potpuno novi sporazum o pandemiji WHO-a.
Zatim postoje Međunarodne zdravstvene propise – također pokrenute od strane WHO-a.
U principu nam je to već praktički sugerirano: Dragi ljudi, ulazimo u eru stalnih pandemija, nema načina
da to zaobiđemo. Sve je globalno međusobno povezano.
A ako se u Africi pojavi slučaj – kakav god da bude – onda moramo početi s cijepljenjem
ovdje, kao preventivnu mjeru i tako dalje.
Ali ako su sve te veze, koje jednostavno čine takve fizičke simptome, još uvijek tako višestruke i neobjašnjene, onda se mi
kao građani, pod onim što bih nazvao ZAAVV-om, koji je nastao tijekom razdoblja širenja panike u vrijeme
pandemije koronavirusa, doista moramo zapitati: kako možemo spriječiti takva kaznena djela?
To je zločin protiv čovječnosti što se ponovno suočavamo s ograničenjima, što nas prisilno liječe lijekovima i
što nas mogu prisilno primiti u bolnice, kao što se u velikoj mjeri dogodilo u Italiji i drugim zemljama.
Na neki ste način testirani – imate Covid-19 i sada morate ići u bolnicu.
Morate biti izolirani i tako dalje. Zatim vas prisilno liječe lijekovima, prisilno ventiliraju, ljudi su umirali kao muhe.
Sve su to stvari koje su zaista ozbiljni zločini.
A kad je nešto ovakvo već na pragu, a WHO to praktički već najavljuje:
Sada ulazimo u eru pandemija. Moramo se na to pripremiti.
Kako se građani mogu obraniti od ovoga? Što mogu učiniti?
Prije svega, kao građani, mi smo slobodni ljudi.
Mi smo slobodni ljudi, možemo se prvo pobrinuti za sebe.
I vjerujem da su WHO i ovaj narativ o pandemiji koji sada imamo, naravno, marketinški alat za farmaceutsku industriju.
Samo treba pogledati tko u suštini financira WHO i tko ulaže u WHO...
Tko je to onda?
Da, među ostalima, Zaklada Bill & Melinda Gates isplaćuje relativno velike svote novca.
Dakle, što više zemalja povuče financiranje WHO-a, to će više biti financirana privatnim sredstvima.
To znači da su privatne tvrtke, farmaceutska industrija, farmaceutske tvrtke i njihove paravan-organizacije prirodno su
zainteresirane za to da organizacije poput WHO-a, STIKO-a, Europske agencije za lijekove, Američke agencije za lijekove i
tako dalje uvijek usmjere svoje preporuke i stavove na farmakološka rješenja – a manje na ono što ste upravo
spomenuli, prehrambena rješenja i moguće psihološka rješenja.
To je upravo rat kultura koji se odvija u Americi.
Usput, tamo također imamo odvjetnika Roberta Kennedyja Juniora, koji je ministar zdravstva u Sjedinjenim Američkim Državama i
koji je osnovao pokret MAHA, pokret Make America Healthy Again, koji je odigrao ključnu ulogu u tome
da Donald Trump uopće bude izabran za predsjednika.
Jer ovaj MAHA pokret oko Roberta Kennedyja zapravo potječe iz demokratskog spektra, tj. iz Demokratske stranke, i upravo
je u državama-klackalicama osigurao da odgovarajući glasovi idu Trumpu, pa je Trump pobijedio u tim državama-klackalicama.
Pobijedio kao republikanac.
Kad je republikanac pobijedio, točno.
I znam mnoge ljude iz ovog pokreta MAHA, pokreta Make America Healthy Again. Upravo o tome se radi.
Kažu da gledamo samo kad su simptomi već prisutni, kad je bolest već izbila, pa kako je onda možemo liječiti lijekovima?
To je očito. Da sam farmaceutski predstavnik, i ja bih imao isto stajalište.
Moj stav ne bi bio: Imamo li zdrave ljude?
Umjesto toga, moj bi stav bio: Kako bih mogao ljude držati toliko bolesnima da na kraju na tome zarađujemo?
Jer farmaceutska industrija ne zarađuje na zdravim ljudima.
Dakle, ne radi se o tome da imamo najbolju moguću zdravstvenu skrb, kako kaže Međunarodni socijalni zavjet, nego o
tome da ostvarimo najbolju moguću dobit od zdravstvene skrbi.
A sada će ljudi vjerojatno opet reći da je Ludwig, koji to kaže u intervjuu, teoretičar zavjere...
Ali tako funkcionira naš svijet. Živimo u kapitalističkom svijetu, a u tom kapitalističkom svijetu sve je usmjereno na profit.
Da.
To znači da biste, ako pripadate farmaceutskoj industriji, razmotrili:
Kako možemo plasirati naše proizvode muškarcima i ženama na takav način da od toga imamo koristi?
Kad je trebalo uvesti zabrane pušenja, duhanska industrija odmah je osnovala institute posvećene
dokazivanju da dim duhana ionako nije toliko opasan.
I, naravno, također je osnovao institute koji su istraživali rak pluća i tako dalje.
To je sasvim jasno. Za sada je ovo potpuno normalna, logična mjera koju poduzima industrija.
A to znači da farmaceutska industrija ima interes kontrolirati WHO, i da farmaceutska industrija nema interes sprječavati
pandemije, nego ima interes da se pandemije događaju kako bi mogla plasirati odgovarajuće lijekove, koje je
već patentirala i unaprijed proizvela – ili bolje rečeno, pripremila za proizvodnju – na tržište.
Vidjeli smo to s svinjskom gripom, a sada to vidimo s koronavirusom.
I, kao što sam rekao, možete vidjeti ovaj protupokret.
Želio si znati što se može učiniti u vezi s tim.
Dakle, u Americi sada postoji ovaj protupokret, Make America Healthy Again. Imaju točno dvije polazne točke.
Prva je poenta da Kennedy zapravo kaže da, iako smo mi u Americi najbogatija industrijalizirana nacija na
svijetu, imamo najniži životni vijek u usporedbi s drugima.
Zašto je to tako? To ne može biti u redu.
Mi smo prosperitetna zemlja i imamo nisku životnu očekivanu duljinu.
A onda pogleda i kaže: Kakav je program prehrane u SAD-u?
I onda, naravno, vidite puno brze hrane, puno nezdrave hrane, puno brze hrane, puno umjetne hrane također,
koja se sada tamo razvija, i tako dalje. I on kaže...
Okolišni toksini...
Okolišni toksini, mnoge tvari, mnogi lijekovi, tu sve počinje. Posebno ova opioidna kriza u SAD-u i tako dalje.
Dakle, u SAD-u je nevjerojatan broj lijekova... – pitka voda nije čista jer sadrži ostatke lijekova i tako dalje.
To znači da on počinje upravo od ove točke i kaže:
Moramo poboljšati prehranu; moramo osigurati da ljudi jedu zdraviju hranu.
"I moramo osigurati da se toksini u okolišu smanje." To je upravo takav pristup.
A onda ćemo morati vidjeti: je li ono što farmaceutska industrija kaže doista istina? To je sljedeći korak...
Potpuno je zamijenio tamošnju stalnu komisiju za cijepljenje i rekao:
Tvoj je zadatak sada zapravo provjeriti jesu li sve preporuke koje su donesene nužne ili ne.
A sada pogledajte studije o dokazima.
Pojavila se velika burna reakcija diljem svijeta, osobito ovdje u Njemačkoj, naravno, jer je jasno...
Pa, mogu vam reći da smo ovo istražili u vezi s koronavirusom i da ne postoje konačne studije o koronavirusu!
Ipak, imamo preporuku. Da, imamo preporuku za cijepljenje bez jasnih dokaza iz studija. I to će zasigurno...
I to uz sve ozbiljne nuspojave i brojne smrti.
Upravo tako! I siguran sam da će isto biti i s ostalim cijepljenjima.
A sada Robert Kennedy to istražuje. I odjednom nastaje ogroman negod.
Zašto? Tko izaziva ovaj bijes i tko ga organizira?
Naravno, mediji također iznimno profitiraju od ovog financiranja farmaceutske industrije,
od oglašavanja, od novca koji se u to ulaže.
Bill Gates, eto nas opet kod Billa Gatesa, platio je, na primjer, nekoliko milijuna Der Spiegelu.
To znači da se Der Spiegel i novine, koje imaju sve manje novca, također uvelike oslanjaju na potporu farmaceutske industrije.
Dakle, naravno, oni također izvještavaju o tim pričama. I to je poanta.
Dakle, prije svega, u našem postojećem političkom sustavu moramo se zapitati: tko su ljudi koji mu se protive?
A sada iz Amerike dolazi relativno snažan, velik protupokret i oni su osnovali ovaj MAHA, ovaj pokret Make America Healthy Again.
Nema razloga da se isto ne učini i u Njemačkoj.
A mi u ZAAVV-u smo također u potpunosti spremni podržati upravo ove točke kao organizacija.
Već usko surađujemo s pokretom MAHA.
Poznajemo ljude, već smo u kontaktu, već smo se sreli.
Također je važno naglasiti da zahtijevamo jasne dokaze iz studija te da se lijekovi, osobito, trebaju propisivati samo
ako imamo studije koje su barem visoko utemeljene na dokazima.
Umjereno je i dalje prihvatljivo, ali prilično visoko.
A onda bi se nešto promijenilo – mnogi lijekovi više ne bi bili odobreni.
I onda, naravno, ljudi se moraju braniti.
Dakle, prva točka, ono što ste rekli, svi moraju, naravno, prvo obratiti pažnju na to kako jedu.
To znači da moraš vidjeti možeš li jesti više regionalno i podržati svoje lokalne poljoprivrednike.
Sada su izašli na ulice kako bi prosvjedovali protiv ove centralizirane politike, tvrdeći da bi ljudi trebali
jesti regionalnu hranu, da bi trebali jesti zdravu hranu i da bi trebali paziti na svoju nutritivnu ravnotežu.
Prije svega, to je individualna stvar. A onda, kad se pojave ove vladine mjere, moraš uzvratiti udarac.
Morat ćemo ponovno izaći na ulice. Onda ćemo morati reći: Ne, neću to prihvatiti.
A zatim to odgovarajuće nadoknaditi.
Hmm. Kao ljudsko biće, također si rekao: Imam svoja individualna ljudska prava, ona su neupitna i inzistiram na njima!
I ne moram pristajati na ovo prisilno liječenje ili što god da je, u kojem god obliku bilo.
Da, možemo vidjeti da se posljedica događa automatski.
Na primjer, vidimo da ovaj zahtjev za cijepljenjem vezan uz objekt uzrokuje izuzetno ozbiljne probleme u području
mladih talenata, u području mladih medicinskih talenata.
Da, to je naravno također reakcija na to.
Pa možda nitko neće ništa reći i ljudi neće izaći na ulice.
Ali mnogi mladi ljudi više ne biraju ovaj medicinski poziv jer nad njim uvijek visi mač Damokla, gdje ljudi
kažu: "Evo sljedeće pandemije, sada se morate cijepiti ovom tvari i uzimati ove lijekove."
I naravno, ni to ne žele. Također su svjesni svog tijela.
Da, naravno.
A onda samo moraš reći "Ne!" i reći: "Stani, to neću raditi!"
A ako si u nedoumici, moraš reći: "Onda ću napustiti ovaj posao."
Naravno, ovo je također individualna odluka.
Ali znam da su mnogi ljudi to činili čak i tijekom pandemije koronavirusa.
A osobito oni koji su svjesno napustili profesiju ne vraćaju se. Ne žele.
A to znači da imamo – ovo je ogroman problem u Njemačkoj, a o tome se čak ni ne raspravlja – nevjerojatan
jaz u medicinskim profesijama koji se ne popunjava.
Da, ogroman nedostatak osoblja.
Upravo.
U redu, sada postoji i ova Vetopedia.
Jeste li svjedočili oštećenju uzrokovanom cjepivom? Zabilježite ga na Vetopediji, besplatnoj
enciklopediji dissenting voices: www.vetopedia.org
Ova platforma, ova baza podataka, gdje možete unijeti, na primjer, svoje ozljede od cjepiva tijekom
pandemije koronavirusa – ili druge ozljede od cjepiva.
No, osobito tijekom pandemije koronavirusa, bilo je prilično mnogo slučajeva oštećenja od cjepiva, uključujući
i smrtne slučajeve – od kojih bi se mnogi potom mogli...
Rodič također može tamo prijaviti ovu štetu od cijepljenja.
Zar to također nije važan alat, rekao bih, iz pravnog i forenzičkog kuta, kako bi se i tamo imalo sredstvo djelovanja?
Prisilne mjere nisu bile dobre tada, i nikada ne želimo vratiti situaciju u kojoj nam se nešto jednostavno
nameće u budućim pandemijama – s tako strašnim posljedicama.
Zar ne biste rekli da je to važan alat i za odvjetnike?
Da, to je također nešto što smo naučili iz ove pandemije.
Zapravo je ovo vrijeme pandemijskih mjera.
A ono što sada također vidimo – osobito kroz ljude poput Toma Lausena – u istražnim odborima:
Stvarno nadležne vlasti nisu obavile svoj posao.
Institut Paul Ehrlich nije zabilježio podatke onako kako je trebao.
Poruke upozorenja nisu poslane.
Zdravstvena osiguravajuća društva... – zapravo, svi su trebali biti svjesni, jer, recimo, znakovi
upozorenja bili su posvuda, alarmi su trebali zvoniti posvuda.
Mislim, na Institutu Paula Ehrlicha saznali smo na istražnoj komisiji u Brandenburgu da Institut Paula
Ehrlicha nije imao ni dovoljno kapaciteta na poslužiteljima da zabilježi sve prijave o nuspojavama.
Wow.
Dakle, to znači da tvrdnja da nemamo toliko nuspojava temelji se na činjenici da nuspojave koje su
prijavljene nisu zabilježene niti dokumentirane.
Ono što ne vidim, nemam. A Tom Lausen se s tim vrlo dobro nosio.
I to znači da čak i tamo možemo koristiti samo modeliranje kako bismo došli do stvarnih
brojki koje su postignute ovom cijepljenjem.
I tako je, naravno, dobro kad postoje privatne inicijative koje upravo to čine, kako bi barem
postalo očito da postoji mnogo, mnogo više slučajeva.
Dakle, ako javna vlast, koja je više-manje opremljena neograničenim resursima, nije u stanju ovo shvatiti, a
onda to učini privatna inicijativa, i odjednom vidite:
O moj Bože, koliko mi zapravo ovdje imamo izvještaja i što se zapravo dogodilo?
Tada barem možeš prvo baciti pogled na to.
I onda, u nekom trenutku, čak ni vodeći mediji, mainstream mediji, više neće moći
raditi protiv toga ili prikriti što se dogodilo.
To je također vrlo važno iskustvo koje smo stekli tijekom ovog razdoblja.
Moramo izvući sve ove stvari iz tame na svjetlo.
Dakle, vaše pitanje je bilo: što ljudi mogu učiniti?
Možete, na primjer, pokrenuti ovakve inicijative. Možete se tamo sami registrirati.
Možete dostaviti svoje informacije, uključujući ZAAVV-u , kako biste pokazali da mi, za razliku od
vas kao nadležnih tijela, te informacije bilježimo.
Također potaknite svog liječnika da kaže: Ovo je oštećenje cjepivom i kažem vam da to prijavite
zdravstvenom osiguranju kao oštećenje cjepivom!
Jer to mnogi liječnici ne rade. Pacijenti jednostavno moraju inzistirati na tome.
Liječnik je obvezan to učiniti. Ako bi to mogla biti šteta od cjepiva, mora to prijaviti.
Stvari poput toga, gdje inzistirate da to prijavite svojoj zdravstvenoj osiguravajućoj kući ili, ako ste u
nedoumici, posjetite portal poput ovog i prijavite to tamo kako bismo mogli vidjeti da se nešto doista dogodilo.
I možete vidjeti da se politički vjetrovi mijenjaju.
Zbog snage stranaka kao što su AfD ili BSW , – u istočnoj Njemačkoj sada svugdje imamo više od 25 posto, pa se
svugdje mogu osnovati istražni odbori ili ispitne komisije , što barem služi da se ta pitanja dovedu u javnost.
Samo moraš progovoriti i nastaviti gurati.
Da, i upravo se tako osjećam, da je sada dobar trenutak, u ovom razdoblju nakon koronavirusa, zalagati se za
takvu reviziju ili procjenu, raditi na tome, upravo kako bismo spriječili daljnje zločine, zar ne?
Da, točno. U suštini se radi o prevenciji. Moramo saznati što se dogodilo.
Mogu samo preporučiti da pogledate... – online su videozapisi Komisije za istragu u Brandenburgu.
U Brandenburgu je državni parlament osnovao istražnu komisiju za preispitivanje razdoblja koronavirusa.
Za razliku od istražnog odbora, istražna komisija uvijek gleda samo u budućnost.
To znači da samo pogledaš što se može bolje učiniti.
Međutim, istražna komisija u Brandenburgu je, zbog tamošnje političke situacije, osmišljena na takav način da
postoji mnogo kritičnih stručnjaka i da ti kritični stručnjaci također imaju priliku iznijeti svoje mišljenje.
Zanimljivo.
Tu je Gerd Antes, na primjer, bio je Stefan Homburg, tu je Tom Lausen. Dakle, ima ih prilično mnogo.
Na primjer, znanstveni savjetnik parlamentarne skupine AfD-a je Stephan Kohn, koji je ovdje radio u Saveznom
ministarstvu unutarnjih poslova, procurio ovaj šokantni dokument i zbog toga je otpušten.
On je sada, da tako kažemo, uključen u proces preispitivanja u Brandenburgu.
Ovo nam daje mnogo informacija o tome što se dogodilo, a zatim gledamo prema budućnosti.
I upravo tu leže početne točke, u obrazovanju ljudi, u tome da se prije svega sazna: što se tamo
dogodilo, kako se to dogodilo i koja je stvarnost?
A Wolfgang Wodarg, dr. Wolfgang Wodarg, na početku ovog razdoblja koronavirusa – što je bio razlog da sam shvatio da ovdje nešto
nije u redu – rekao je u jednom od svojih prvih videa, možda čak i u prvom videu, da bismo, kad bismo zaista imali
pandemiju, vidjeli mrtve ljude na ulicama. Tada bi svi znali...
…to je pandemija.
To je pandemija, ljudi umiru.
I ne papirna pandemija.
Upravo tako. A sada, kad izađemo na ulicu, jedva možemo pronaći ikoga tko nam može reći:
Oh, imam poznanika koji je umro od koronavirusa. To se gotovo nikad ne događa.
Dakle, nitko, jer možemo vidjeti da je medijan dobi onih koji su umrli od koronavirusa ili s koronavirusom
84 – što je iznad našeg očekivanog životnog vijeka.
Ali svatko zna nekoga tko je pretrpio oštećenje od cjepiva.
Svi poznaju nekoga tko je pretrpio posljedice cijepljenja, tko je oštećen cijepljenjem – moždani udari, srčani
udari, srčane bolesti, miokarditis, smrti i tako dalje.
To jest, stvarna pandemija koju proživljavamo bila je nuspojava cijepljenja.
Također sam to vidio kod ljudi koji nisu bili osobito nekonvencionalni ili kritični.
Ali kad danas razgovaram s ljudima – naravno, često to ne bi javno priznali, ali kad međusobno razgovaraju, svi kažu:
Znam nekoga, ili sam to i sam iskusio; nisam se osjećao dobro otkako sam primio ovu vakcinu; stalno sam bolestan,
stalno imam probleme i tako dalje. I upravo je to poanta.
I tu ljudi moraju... – mislim da je to lekcija koju smo naučili.
A ako takvi portali, koji će se koristiti i u budućnosti, jasnije im pokažu da postoje nuspojave, tada će ljudi
postati kritičniji i vjerojatno će češće reći ne i reći:
Više neću pristajati na ovo. Neću više to raditi sebi i svom tijelu!
Da, razumijem. Ukratko: Sve u svemu, radi se prvenstveno o podizanju svijesti.
Nije riječ o našem zdravlju, nego o poslovnom modelu farmaceutske industrije.
U suštini, iza toga stoji industrija pandemije.
Tvrtke nisu zainteresirane da budemo zdravi; one, u principu, zarađuju samo na bolesnim ljudima, ako sam dobro razumio.
Da, naravno, i mi to znamo.
Dakle, čak i kod običnih liječnika, vrijeme koje liječnik provede s pacijentom relativno je kratko.
Vjerujem da je to zapravo prosjek za nekoliko sekundi.
Zatim liječnici često dobivaju računalne programe od farmaceutske industrije, koje koriste.
Zatim se lijek koji se pojavi uvijek onaj koji je financirao ili sufinancirao proizvođač ovog
računalnog programa ili opreme u ordinaciji liječnika.
Sve se vrti oko novca, naravno da se radi o novcu.
Sve što se događa u našem medicinskom sektoru prvenstveno se svodi na novac.
Naravno, rekao bih da je zdravstvena skrb nuspojava.
I nisam netko tko kritizira konvencionalnu medicinu ili joj se protivi.
Potrebna nam je konvencionalna medicina, a osobito u području kirurgije, naravno, imamo i modernu, visokokvalitetnu medicinu
koja je znanstveno utemeljena i dobro obavlja svoj posao.
Ali u mnogim područjima ili za mnoge stvari, na primjer u onkologiji, sve te mjere koje se poduzimaju protiv raka, naravno,
u suštini snose bolnice, koje podnose medicinske troškove.
I tu je riječ o nevjerojatnoj količini novca.
I za mene ima potpunog smisla pitati: Zašto razmišljam samo o tome koje lijekove unosim u svoje tijelo, a ne o tome što jedem?
Jer je oralni unos hranjivih tvari jedna od najvažnijih stvari od svih.
Na primjer, uvijek postoji ta rasprava o vitaminu D, koja sada postaje sve više uobičajena.
To znači da postaje sve jasnije da je vitamin D ili suplementacija vitaminom D ključna za prevenciju bolesti.
Ali vitamin D je jeftin za nabavu i stoga nije poslovni model za farmaceutsku industriju.
I zato su mnogi uvidi koje ljudi imaju, naravno, također uskraćeni.
Naravno, medicinska industrija je globalna industrija vrijedna bilijune funti.
I naravno, preporučuju se maske ako želite prodavati maske.
I, naravno, tada podržavate studije koje tvrde da FFP2 maska, koja je zapravo maska za prašinu, štiti od virusa.
I, naravno, ne uzimate jeftine lijekove koji su dostupni na tržištu kad možete dobiti skup razvoj
financiran od države – i bez ikakve odgovornosti.
U konačnici, mi smo država; plaćamo je svojim poreznim novcem.
Upravo.
Ali kao što ste rekli na početku, svatko je odgovoran za sebe.
A budući da si me spomenuo kao odvjetnika, kao odvjetnik zapravo ne mogu puno učiniti.
Sve što mogu reći jest da ljudska prava zapravo zabranjuju ovakav tretman, ovu prisilnu
medikaciju, prisilnu terapiju i tako dalje.
Ali ako sudovi to jednostavno propuste, kao što smo ovdje vidjeli, onda je to naravno teško.
I onda si prepušten sam sebi. A kad si u nedoumici, moraš jasno reći ne i reći: Ne namjeravam to prihvatiti.
Kao što piše na tvojoj majici: Sloboda počinje s ne. Za mene to znači ljudska prava na prvom mjestu.
A druga stvar je jednostavno prevencija kriminala – mislim također kroz obrazovanje, obrazujući sebe,
informirajući sebe i također informirajući druge.
Odlično. Hvala vam na ovom intervjuu. Bio je vrlo poučan.
Drugim riječima, nema potrebe toliko se uzrujavati zbog toga.
Corona nas je upozorila, protresla i probudila. I ne moramo se predavati svemu tom pandemijskom vatrometu.
Upravo tako. Hvala vam što ste mi dopustili da budem ovdje!