Šodien mūsu studijā laipni aicinu juristu Ralfu Ludvigu.
Liels paldies, ka veltījāt laiku, lai atbildētu uz mūsu aizraujošajiem un aktuālajiem jautājumiem!
Viņi ir tā sauktās ZAAVV līdzdibinātāji.
ZAAVV - es to nolasīšu: ZAAVV nozīmē Noziegumu pret cilvēci izvērtēšanas, noskaidrošanas, tiesvedības un novēršanas centrs.
ZAAVV tika radīta, es teiktu, nesenā pagātnē, kuru es personīgi piedzīvoju kā ārkārtīgi nomācošu,
draudošu, ierobežojošu, citiem vārdiem sakot, ļoti nežēlīgu.
Tad arī tika izveidots ZAAVV, lai nepieļautu, ka tas atkārtojas:
Kas tur notika - un tas nekad nedrīkst atkārtoties!
Tagad ir tā, ka tieši šajā laikā - šajā koronas laikā, pandēmijas laikā - ir izrakstīti daudzi piespiedu pasākumi, par kuriem
tagad, retrospektīvi skatoties, ir atklājies, ka tie vispār nav bijuši medicīniski nepieciešami,
pateicoties Roberta Koha institūta atklātajiem protokoliem.
Citiem vārdiem sakot, pasākumi mums tika uzspiesti tikai politisku iemeslu dēļ, nevis medicīnisku apsvērumu dēļ.
Un tas mani noved pie tā, kāpēc es, kāpēc mēs, Kla.TV, vēlamies runāt tieši ar jums. Un ļoti praktiskā veidā.
Pastāvīgā vakcinācijas komisija stingri iesaka vakcināciju pret poliomielītu.
Tāpat vairākkārt izskan sarunas un balsis par to, ka imunizācija pret poliomielītu būtu jānosaka par obligātu.
Toreiz to atcēla, bet būtu pienācis laiks to atkal ieviest.
Un, protams, es kā pilsonis sākumā to apšaubu. Vai es to gribu, vai man tas jādara, vai man tas jādara? Un es sevi informēju.
Un kādu dienu lasīju interesantu Torstena Engelbrehta un Hansa Tolzina ziņojumu.
Savukārt viņi savā ziņojumā raksta, ka šos poliomielīta simptomus, t.i., paralīzes pazīmes u.c., var
izraisīt arī saindēšanās ar DDT, arsēnu, svinu u.c., kas var radīt tieši tādus pašus simptomus.
Tātad jums ir arī kāds, kuram, domājams, ir poliomielīts.
Arī profesoram Dr. Bhakdi tas nav līdz galam skaidrs.
Vīruss: kas atbalsta vīrusu? Kas vēl tur ir? Un tā tālāk.
Tā pati par sevi ir saistīta ar daudziem jautājumiem.
Tāpēc mans jautājums jums kā juristam:
Ja man kā pilsonim būtu jāveic vakcinācija pret poliomielītu... - piemēram, ja kaut kas tāds atkal kļūtu obligāts
- un šis jautājums nav skaidrs, vai vispār ir pieļaujams no pilsoņa sagaidīt, ka tas būtu jāveic?
Standarta juridiskā atbilde: tas ir atkarīgs.
Diemžēl Koronas laikā mēs redzējām, ka tiesas nav aizsargājušas cilvēkus un ka tiesas...
Pirmkārt, es vienmēr saku, ka tas ir individuāls lēmums un ka medicīniskos pasākumus nekad nedrīkst veikt pret cilvēku gribu.
To patiesībā mēs esam mācījušies un pārņēmuši no nacionālsociālisma laikiem.
Ir veikti eksperimenti ar cilvēkiem, cilvēki ir ārstēti pret viņu gribu.
Un tieši tāpēc viena no nacionālsociālisma laikmeta mācībām bija: nekad vairāk, tas nedrīkst atkārtoties!
Tātad 40 protokoli vai kā tos sauc, vai ne?
Tieši tā, bet būtībā runa ir par Vispārējo cilvēktiesību deklarāciju un no tās
izrietošajiem pamattiesību protokoliem jeb katalogiem.
Pastāv bioētikas konvencija, kuru, starp citu, Vācija nav ratificējusi.
Taču Bioētikas konvencijā tas ir iekļauts, tāpat kā Eiropas Pamattiesību hartā.
Tāpēc atkal un atkal tiek teikts: nekādu piespiedu medikamentu, nekādu medicīnisku terapiju pret personas gribu!
Un pirmo reizi tas tika ierobežots tieši Corona laikā.
Un tad politiķi vairāk vai mazāk saprata: mēs to varam izdarīt.
Un tiesu vara, kurai vajadzētu būt kā korektīvam līdzeklim, šo korekciju nav veikusi.
Pirmkārt, tāda ir mūsu pieredze.
Un tas ir arī apdraudējums, kas, kā jūs teicāt, joprojām pastāv no šī rūgtākā laika, un, starp citu, arī viens no
iemesliem, kāpēc ZAAVV pastāv, lai mēs varētu iejaukties tieši šajā brīdī, pacelt pirkstu un pateikt:
Pagaidiet, mums patiesībā ir pamatnoteikums.
Un, kopš šī bioētikas konvencija pastāv, tas ir, kopš 1990. gados par to faktiski tiek diskutēts, patiesībā ceļš ir
ejams uz to, lai arvien skaidrāk definētu un noteiktu, ka nevienu nedrīkst ārstēt terapeitiski pret viņa gribu.
Taču acīmredzami šis cilvēktiesību viedoklis ir pretrunā ar farmācijas interesēm un vairāk vai mazāk ir pretrunā
ar lielu globālu industriju, kas no tā pelna lielu naudu.
Jā, tieši tā mēs to uztvērām Koronas laikā.
Tieši tā tas bija pirms koronavīrusa.
Tā tas notiek arī tagad pēc kroņa perioda.
Tātad ir iesaistīta liela nauda, liela vara, ietekme, interešu sfēras un tā tālāk.
Jūs tikko pieminējāt STIKO .
STIKO, protams, ir arī instruments šo ideju īstenošanai. Mēs nedrīkstam to aizmirst.
STIKO - ja tuvāk aplūkojat, kā STIKO faktiski darbojas...
STIKO ir komisija, kurā, manuprāt, ir 18 locekļi.
Un šajā STIKO, šajā Pastāvīgajā vakcinācijas komitejā, tās veido tā sauktās apakškomitejas.
Citiem vārdiem sakot, ir izveidota koronavīrusa komiteja vai darba grupas.
Pastāv darba grupa, kas nodarbojas ar dažādām klīniskām ainām un pasākumiem, kurus viņi pēc tam pārskata, neatkarīgi
no tā, vai mēs sniedzam ieteikumu par vakcināciju vai nē.
Turklāt ir skaidras vadlīnijas. Tātad principā, ja paskatās tuvāk, viss ir labi reglamentēts ar likumu.
Jo STIKO faktiski ir jāsniedz ieteikums.
Viņi saņem esošo pētījumu analīzes par šīm konkrētajām klīniskajām ainām.
Un pēc tam šie pētījumi tiek klasificēti, pamatojoties uz pierādījumu skalu .
Citiem vārdiem sakot, mēs zinām, ka šis ir pētījums, kurā piedalījās daudzi dalībnieki un kurš bija dubultakls .
Tātad šāda pētījuma pierādījumi tiek klasificēti atbilstoši zinātniskiem kritērijiem, un tad STIKO locekļi vai vispirms
komitejas locekļi, kuri pēc tam sniedz ieteikumu STIKO, saņem vairāk vai mazāk zinātnisku pārskatu par
pašreizējo situāciju attiecībā uz attiecīgo klīnisko ainu.
Tātad, ko mēs precīzāk zinām par šo slimību, ko mēs zinām par šīs slimības simptomiem, ko mēs zinām par šīs slimības gaitu, ko mēs
zinām par slimības smaguma pakāpi, ko mēs zinām par medicīniskajām vielām, šajā gadījumā vakcināciju pret šo slimību,
cik efektīva ir šī vakcinācija, kādas ir blakusparādības utt.
Un saskaņā ar šiem pierādījumiem STIKO būtu jāsagatavo vai nesagatavot ieteikums.
Jā.
Problēma tomēr ir tā, ka bieži vien nav pētījumu, kas no zinātniskā viedokļa būtu par labu vienam vai otram.
Tā ir galvenā problēma. Un tagad nāk triks...
Ļoti īss jautājums:
Vai tas nozīmē, ka, piemēram, saindēšanās aspekts, iespējams, vispār netika ņemts vērā šajā izvērtēšanas procesā?
Vispirms - es tūlīt par to runāšu - vispirms, ko tieši šie pētījumi saka?
Bet kāds ir šo pētījumu pierādījumu līmenis?
Jā, tāpēc pirmais jautājums ir, vai pierādījumi ir ļoti augsti, augsti, vidēji augsti, vidēji zemi vai ļoti zemi?
Lielākajā daļā gadījumu mums nav pētījumu, kas sniegtu vairāk nekā mērenu pierādījumu.
Bet tad ir iespējams, ka pētījumi, kas, piemēram, saka: šie simptomi, ko mēs attiecinām uz
šo slimību, var būt izraisīti arī citos veidos.
Domāju, ka tieši uz to jūs atsaucaties šajā rakstā...
Tāpēc ir pilnīgi iespējams, ka mēs par poliomielītu saucam kaut ko, kas nemaz nav poliomielīts.
Vai arī, ja atgriežamies pie koronārās slimības perioda, ka mēs kaut ko saucam par Kovid - Kovid ir slimība, koronārā vīrusa
slimība, slimība - ka mēs saucam par Kovid kaut ko tādu, kas nemaz nav Kovid, bet kam ir tikai simptomi, piemēram, kakla sāpes,
klepus, galvassāpes, nogurums vai kas cits, kam ir pavisam citi cēloņi, bet ko mēs joprojām saucam par Kovid. Mēs to nezinām.
Kā vīrusu slimība.
Tieši, kad šī slimība Covid.
Un medicīniskajiem pasākumiem, ko STIKO iesaka, ir jābūt vērstiem pret šo slimību.
Iespējams, ka tas tā nemaz nav, jo mūsu rīcībā esošā pētījuma situācija, jo īpaši attiecībā uz Covid, ir tāda, ka mēs zinām,
ka attiecībā uz Covid nav uz pierādījumiem balstīta pētījuma.
Ne par slimību kā tādu, ne par pasākumu pierādījumiem.
Visi mūsu rīcībā esošie pētījumi liecina par zemu vai pat ļoti zemu rādītāju.
Mums ir tikai viens mērens pētījums, uz kuru attiecas STIKO ieteikums un kurā
aplūkota efektivitāte. Ar to vienkārši nepietiek.
Un parasti STIKO saka, ka tās ir tā sauktās standarta darbības procedūras , jā.
Tās ir vispārpieņemtas, vispārpieņemtas procedūras vai vispārpieņemti standarti, kas tiek
ievēroti, kategorizējot slimības un zāļu efektivitāti.
Patiesībā tiem vienmēr vajadzētu būt vismaz mēreniem. Bet mums tādu nav.
Un tas var būt ar poliomielītu, es tagad precīzi nezinu, bet jums būtu jāiedziļinās STIKO pētījumu situācijā, kas vispār ir.
Un, iespējams, mums pat nav pētījumu, kas pārsniegtu mērenu līmeni.
Un tad - un šeit ir viltība, proti, ja mums nav medicīniskās situācijas, STIKO ne tikai pieņem lēmumu,
pamatojoties uz medicīniski zinātniskajiem apsvērumiem, bet tad iestājas tā sauktā Decide Board .
Un šī lēmējvalde pēc tam mēdz teikt: cik labi mēs to varam piedāvāt tirgū?
Cik pieņemams tas būs cilvēkiem? Vai būs ārstu pretestība?
Vai aptiekas pretosies? Un tā tālāk.
Cik lētas ir šīs zāles utt.
Un tad pēkšņi zinātniskais lēmums kļūst par politisku lēmumu. Piemēram, šāds. Un tad...
Un komerciāls lēmums.
Jā, tas visu laiku bija komerciāls lēmums.
Tad tas ir politisks lēmums, kas, protams, bieži tiek pieņemts komerciālu apsvērumu dēļ.
Tad, protams, ir lobisti, kas attiecīgi konsultē politiķus.
Mums ir lobisti, kas konsultē RKI, un tā tālāk.
Un pēkšņi kaut kas kļūst par STIKO ieteikumu, neinformējot mūs par to, ka medicīnisko pierādījumu, kas patiesībā
būtu nepieciešami, pat nav, bet medicīnisko pierādījumu trūkums ir tikai ignorēts politiskā lēmuma dēļ.
Tāda ir mūsu reālā situācija, un katram cilvēkam, kuram ir STIKO rekomendācija, ir jāzina, ka STIKO rekomendācijā tas nav teikts:
Mums ir zinātniski pierādījumi, kas liecina, ka šī slimība ir labi izpētīta, un zāļu efektivitāte ir labi
izpētīta, un zāļu kaitīgums, blakusparādības ir labi izpētītas, bet mums tā var nebūt vispār.
Tas ir tikai politisks lēmums, kas nosaka, ka mēs to tik un tā gatavojamies laist tirgū.
Un ar ieteikumu un ar STIKO ieteikumu dabiski rodas situācija, ka zāles pārdod labāk nekā bez ieteikuma.
Tas ir ļoti grūti. Galvenā uzmanība vairs nav vērsta uz tautas labklājību, bet gan uz pavisam citām interesēm.
Ludviga kungs, es negribu palikt tikai pie poliomielīta tēmas, bet vēlos to nedaudz paplašināt.
Piemēram, ārsts Dr. Stefans Lankers pievēršas arī psihei.
Tas, ka cilvēka psihei ir svarīga ne tikai subjektīvā uztvere, bet arī simptomi, kas attīstās ķermenī.
Cits 1984. gadā veikts pētījums, kurā uzsvērta gan psihika, gan uzturs, liecina, ka uzturam ir ietekme,
tostarp uz to, kādi simptomi var attīstīties organismā.
Tajā arī aprakstīts, piemēram, ka toksīni, vides toksīni, var ietekmēt psihi.
Pēkšņi es pēkšņi esmu nomākts, nervozs vai vēl kaut kas cits, kas savukārt bieži ietekmē ķermeni.
Tātad ir daudzi faktori, kas galu galā ietekmē vai līdznosaka simptomus, kas attīstās organismā, teiksim tā.
Tāpēc ne vienmēr ir tik viennozīmīgi pateikts, ka vīruss ir slimības cēlonis, kā tas ir
Covid-19 gadījumā, bet tas var būt daudz kas cits.
Profesors Bhakdi to pašu saka, piemēram, par aknu slimību hepatītu, ko bieži izraisa medikamenti, varbūt pat narkotiku
lietošana, alkohola lietošana, tas viss, nevis tikai aknu vīruss, kas tagad ir izraisījis
aknu saslimšanu. Un tāpēc es tās uzskaitīšu.
Fakts ir tāds, ka tagad mums ir PVO pandēmijas līgums.
Tad tikai Starptautiskie veselības aizsardzības noteikumi - arī tos ierosināja PVO.
Principā mēs to jau esam praktiski iemācījušies: Dārgie cilvēki, mēs ieejam pastāvīgu pandēmiju laikmetā,
to nav iespējams apiet. Tas viss ir globāli saistīts.
Un, ja kāds - es nezinu kāds - saslimšanas gadījums notiek Āfrikā, tad mums jāsāk vakcinēties šeit, profilaktiski utt.
Bet, ja visas šīs sakarības, kas vienkārši veido šādus fiziskus simptomus, joprojām ir tik pilnīgi daudzšķautņainas, joprojām
neizskaidrojamas, tad mums kā pilsoņiem, saskaņā ar, es teiktu ZAAVV, kas radās koronārās pandēmijas panikas laikā,
tad mums ir jāskatās: Kā mēs varam novērst šādus noziegumus?
Noziegumi pret cilvēci, ka mums atkal tiek piemēroti ierobežojumi, ka mēs tiekam piespiedu kārtā ārstēti, ka mēs,
iespējams, tiekam piespiedu kārtā ievietoti aprūpes iestādēs, kā tas ir noticis plašā mērogā Itālijā un citās valstīs.
Tad jums kaut kā ir veikts tests - jums ir Covid-19, un tagad jums jādodas uz slimnīcu.
Jums ir jābūt atdalītam un tā tālāk. Pēc tam piespiedu kārtā jāārstē, piespiedu kārtā jāvēdina, cilvēki mira kā mušas.
Tās visas ir tikai lietas, tie ir smagi noziegumi.
Un, ja kaut kas tāds ir pavisam tuvu, PVO par to praktiski paziņo:
Šobrīd mēs sākam pandēmiju laikmetu. Mums tam ir jāgatavojas.
Kā iedzīvotāji var sevi aizstāvēt? Ko jūs varat darīt?
Pirmkārt, mēs kā pilsoņi esam brīvi cilvēki.
Mēs esam brīvi cilvēki, mēs varam parūpēties vispirms par sevi.
Un es uzskatu, ka PVO un šis stāsts par pandēmiju, kas mums ir tagad, protams, ir farmācijas nozares mārketinga instruments.
Un jums tikai jāpaskatās, kas būtībā finansē PVO un kas veic ieguldījumus PVO...
Kas tad tas ir?
Jā, Bila un Melindas Geitsu fonds cita starpā maksā salīdzinoši lielu summu.
Tātad, jo vairāk valstis atteiksies no PVO finansēšanas, jo vairāk to finansēs privāti.
Citiem vārdiem sakot, privātais sektors, farmācijas rūpniecība, farmācijas uzņēmumi, tostarp to izveidotās augšupējās
organizācijas, protams, ir ieinteresēti, lai tādas organizācijas kā PVO, STIKO, Eiropas medicīnas iestādes, Amerikas medicīnas
iestādes utt. vienmēr koncentrētu savus ieteikumus un viedokļus uz farmakoloģisko risinājumu un mazāk uz to, ko
jūs tikko minējāt, uz uztura risinājumu un, iespējams, arī uz psiholoģiskajiem risinājumiem.
Tieši tāds ir kultūras karš, kas notiek Amerikā.
Starp citu, mums tur ir arī jurists Roberts Kenedijs juniors, kurš ir ASV Veselības un sociālo pakalpojumu ministrs un kurš
ir dibinājis kustību MAHA (Make America Healthy Again), kas ir bijusi ļoti nozīmīga, lai Donaldu Trampu ievēlētu par prezidentu.
Tā kā šī MAHA kustība ap Robertu Kenediju patiesībā nāk no demokrātu spektra, t.i., no Demokrātu partijas, un svārstīgajos
štatos tā ir nodrošinājusi, ka attiecīgās balsis ir aizgājušas par labu Trampam, tādējādi
Tramps ir uzvarējis šajos svārstīgajos štatos.
Kad republikāņi uzvarēja.
Kā republikānis uzvarēja, tieši.
Un es pazīstu daudzus cilvēkus no šīs MAHA kustības - kustības "Make America Healthy Again". Tieši par to ir runa.
Viņi saka, ka mēs vienmēr skatāmies tikai tad, kad simptomi jau ir parādījušies, kad slimība ir
uzliesmojusi, kā tad mēs to varam ārstēt ar medikamentiem?
Skaidrs, ja es būtu farmācijas pārstāvis, arī mans viedoklis būtu šāds.
Mans viedoklis nebūtu šāds: vai mums ir veseli cilvēki?
Bet mans viedoklis būtu šāds: Kā es varētu turēt cilvēkus tik slimus, ka mēs galu galā no viņiem pelnām naudu?
Tāpēc, ka farmācijas nozare neaizņemas naudu no veseliem cilvēkiem.
Tātad runa nav par pēc iespējas labāku veselības aprūpi, kā teikts starptautiskajā sociālajā paktā, bet gan
par pēc iespējas lielāku peļņu no veselības aprūpes.
Un cilvēki droši vien atkal teiks, ka Ludvigs, kurš to saka intervijā, ir sazvērestības teorētiķis...
Bet tāda ir mūsu pasaule. Mēs dzīvojam kapitālistiskā pasaulē, un šajā kapitālistiskajā pasaulē viss ir orientēts uz peļņu.
Jā.
Citiem vārdiem sakot, ja jūs piederat farmācijas nozarei, jūs par to domājat:
Kā mums izdodas pārdot savus produktus vīriešiem un sievietēm tā, lai mēs gūtu no tiem labumu?
Kad tika aizliegta smēķēšana, tabakas industrija nekavējoties izveidoja institūtus, lai
noskaidrotu, ka tabakas dūmi tomēr nav tik bīstami.
Un, protams, viņš arī dibināja institūtus, kas pētīja plaušu vēzi utt.
Tas ir pilnīgi skaidrs. Pirmkārt, tas ir pilnīgi normāls un loģisks nozares pasākums.
Un tas nozīmē, ka farmācijas industrija ir ieinteresēta dominēt PVO, un farmācijas industrija nav ieinteresēta pandēmiju
novēršanā, bet gan pandēmiju izraisīšanā, lai nodrošinātu, ka pandēmijas rodas, lai attiecīgās zāles, kas jau ir patentētas
un ražotas vai sagatavotas ražošanai, varētu tikt laistas tirgū.
Mēs to piedzīvojām ar cūku gripu, tagad esam to piedzīvojuši ar koronāro gripu.
Un, kā jau es teicu, jūs varat redzēt šo pretkustību.
Viņi vēlējās uzzināt, ko ar to var darīt.
Tāpēc tagad Amerikā ir izveidojusies pretkustība "Make-America-Healthy-Again". Viņiem ir tieši divi izejas punkti.
Pirmkārt, Kenedijs patiesībā apgalvo, ka, lai gan mēs Amerikā esam visbagātākā rūpnieciski attīstītā
valsts pasaulē, mums ir viszemākais paredzamais dzīves ilgums salīdzinājumā ar citām valstīm.
Kāpēc? Tas tā īsti nevar būt.
Mēs esam pārtikusi valsts, bet mūsu paredzamais dzīves ilgums ir zems.
Un tad viņš paskatās un saka: kāda patiesībā ir uztura programma ASV?
Un tad, protams, jūs redzat daudz ātrās ēdināšanas, daudz neveselīgas pārtikas, daudz ātrās ēdināšanas, daudz mākslīgās
pārtikas, kas tiek radīta, un tā tālāk. Un viņš saka...
Vides toksīni...
Vides toksīni, daudz kas, daudz kas, daudz medikamentu, ar to viss sākas. Tikai šī opiātu krīze ASV un tā tālāk.
ASV ir neticami daudz medikamentu... - dzeramais ūdens nav tīrs, jo tajā ir arī zāļu atliekas utt.
Citiem vārdiem sakot, viņš tieši no šī punkta un saka:
"Mums ir jāuzlabo uzturs, jānodrošina, lai cilvēki ēstu veselīgāk.
Un mums ir jānodrošina, ka tiek samazināts vides toksīnu daudzums." Tieši tāda ir pieeja.
Un tad mums ir jāskatās, vai farmācijas nozare saka - tas ir nākamais solis...
Viņš pilnībā aizstāja šo pastāvīgo vakcinācijas komisiju un teica:
"Tagad jūsu uzdevums ir pārbaudīt, vai visi esošie ieteikumi ir nepieciešami vai ne.
Un tagad patiešām aplūkojiet pētījumus, lai iegūtu pierādījumus."
Liels sašutums visā pasaulē, īpaši šeit, Vācijā, jo ir skaidrs, ka...
Varu jums pateikt, ka mēs esam pārbaudījuši, vai tas nav vainags, un mums nav nekādu pierādījumu no vainaga pētījumiem!
Tomēr mums ir ieteikums. Jā, mums ir ieteikums par labu vakcinācijai bez pētījumos
iegūtiem pierādījumiem. Un pavisam noteikti...
Un ar visām nopietnajām blakusparādībām un daudziem nāves gadījumiem.
Tieši tā! Un tāpat noteikti būs arī ar citām vakcīnām.
Un tagad Roberts Kenedijs to pārbauda. Un pēkšņi ir milzīgs sašutums.
Kāpēc? Kas izsauc šo protestu un kas to organizē?
Protams, arī mediji neticami pelna no farmaceitiskās industrijas finansējuma, no
reklāmām, no naudas, kas tiek iepludināta medijos.
Piemēram, Bils Geitss, atkal runājam par Bilu Geitsu, ir samaksājis vairākus miljonus žurnālam "Der Spiegel".
Tas nozīmē, ka arī "Der Spiegel" un laikraksti, kuriem ir arvien mazāk naudas, spēcīgi dzīvo no farmācijas industrijas atbalsta.
Tāpēc, protams, tie nes arī atbilstošus vēstījumus. Un tas ir galvenais.
Vispirms pievērsiet uzmanību mūsu pašreizējai politiskajai sistēmai: Kas patiesībā ir tie, kas tai pretojas?
No Amerikas nāk salīdzinoši spēcīga un liela pretkustība, kas ir nodibinājusi kustību MAHA (Make America Healthy Again).
Neko nevar iebilst pret to, ka tas pats tiek darīts Vācijā.
Un arī mēs ZAAVV kā organizācija esam gatavi atbalstīt tieši šos punktus.
Mēs jau cieši sadarbojamies ar MAHA kustību.
Mēs pazīstam cilvēkus, esam jau apmainījušies ar idejām, esam jau tikušies.
Mums ir arī jāpārliecinās, ka mēs sakām: mēs pieprasām uz pierādījumiem balstītu pētījumu situāciju, mēs pieprasām,
lai medikamenti tiktu lietoti tikai tad, ja mums patiešām ir pētījumi, kuriem ir vismaz augsta līmeņa pierādījumi.
Tātad mērenais līmenis joprojām ir iespējams, bet diezgan augsts.
Un tad kaut kas mainīsies - daudzas zāles vairs nebūs atļautas.
Un tad, protams, cilvēkiem ir jāaizstāv sevi.
Tātad, pirmais punkts, ko jūs teicāt, protams, katram vispirms ir jāizvērtē savs uzturs.
Citiem vārdiem sakot, jums ir jāapsver, kā jūs varat nodrošināt, lai jūsu uzturs būtu reģionālāks un
lai jūs atbalstītu savus reģionālos lauksaimniekus.
Viņi tikko izgāja ielās pret šo centralizēto politiku, kas paredz ēst reģionālo pārtiku, ēst veselīgu
pārtiku, pievērst uzmanību savam uztura kombinācijai.
Pirmkārt, tas ir individuāls jautājums. Un tad, kad nāk šie valsts pasākumi, jums ir jāaizstāv sevi.
Mums atkal jāiziet ielās. Tad jums ir jāsaka: nē, es tam nepiekritīšu.
Un pēc tam attiecīgi pret to vērsieties.
Hmm. Tu kā cilvēks arī teici: man ir savas individuālās cilvēktiesības, tās nav apspriežamas un es uz tām uzstāju!
Un man nav jāseko šīm obligātajām zālēm, vai kā tur vēl būtu, man tās vispār nav jāievēro.
Jā, kā redzam, sekas notiek automātiski.
Piemēram, mēs redzam, ka ir neticami lielas problēmas jaunākā personāla jomā, jaunākā medicīniskā personāla jomā,
kas saistītas ar obligāto vakcināciju, ko veic šī iestāde.
Jā, tā, protams, ir arī reakcija uz to.
Tāpēc varbūt neviens neko nesaka un cilvēki neiziet ielās.
Taču daudzi jauni cilvēki vairs neizvēlas šo ārsta profesiju, jo virs šīs profesijas vienmēr ir Damokla zobens, kas karājas virs
šīs medicīnas profesijas, sakot, ka tagad ir nākamā pandēmija, tagad atkal ir jāvakcinējas
ar šādu vielu un jālieto šādas vielas un zāles.
Un, protams, arī viņi to nevēlas. Viņi arī apzinās savu ķermeni.
Jā, protams.
Un tad vienkārši jāsaka "Nē!" un jāsaka: "Stop, es to nedarīšu!".
Un, ja rodas šaubas, tev ir jāsaka: "Tad es aiziešu no šī darba."
Protams, tas ir arī individuāls lēmums.
Taču es zinu, ka daudzi cilvēki to ir darījuši arī koronavīrusa pandēmijas laikā.
Īpaši tie, kas apzināti pametuši profesiju, tajā neatgriezīsies. Viņi to nevēlas.
Un tas nozīmē, ka mums ir - tā ir milzīga problēma Vācijā, un par to netiek diskutēts, - ka mums ir
milzīga plaisa medicīnas profesijās, kas netiek aizpildīta.
Jā, ļoti trūkst darbinieku.
Tieši tā.
Labi, tagad ir arī šī Vetopēdija.
Vai esat bijis liecinieks vakcīnu radītajiem bojājumiem? Ierakstiet to Vetopedia, bezmaksas
enciklopēdijā, kas veltīta domstarpībām: www.vetopedia.org.
Šī platforma, šī datubāze, kurā varat ievadīt, piemēram, vakcinācijas traumas, kas gūtas
vakcinācijas perioda laikā, vai citas vakcinācijas traumas.
Bet īpaši Corona periodā ir bijuši vairāki vakcīnu izraisīti savainojumi, tostarp letāli - daži no tiem var būt...
Arī radinieki var reģistrēt šo vakcinācijas kaitējumu.
Vai arī tas nav svarīgs instruments, es teiktu, no juridiskā viedokļa, no tiesu
ekspertīzes viedokļa, lai arī tur būtu kontrole:
Piespiedu pasākumi toreiz nebija labi, un mēs nekad nevēlamies atgriezties pie tā, ka turpmākajās pandēmijās
mums kaut ko vienkārši uzspiež - ar tik briesmīgām sekām.
Vai tas nav svarīgs instruments arī juristiem, es saku?
Jā, arī tā ir pieredze, kas gūta pandēmijas laikā.
Patiesībā šis ir pandēmijas pasākumu laiks.
Un to, ko mēs tagad redzam - jo īpaši ar tādu cilvēku kā Toms Lausens (Tom Lausen)
starpniecību -, mēs redzam arī izmeklēšanas komitejās:
Faktiski atbildīgās iestādes šo darbu neveica.
Paula Ērliha institūts nav apkopojis datus, kā tam būtu bijis jādara.
Brīdinājuma ziņojumi nav izsūtīti.
Veselības apdrošināšanas kompānijas... - patiesībā visi, es teiktu, ka visur bija sarkanas
zīmes, visur vajadzēja zvanīt trauksmes zvanus.
Paula Ērliha institūtā Brandenburgas izmeklēšanas komitejā mēs uzzinājām, ka Paula Ērliha institūtam pat nebija
pietiekamas serveru jaudas, lai uztvertu visus ziņojumus, kas tika saņemti par blakusparādībām.
Crass.
Tas nozīmē, ka apgalvojums, ka mums nav tik daudz blakusparādību, izriet no tā, ka blakusparādības, par
kurām ziņots, nav reģistrētas un nav dokumentētas.
Ko es neredzu, man nav. Tom Lausen ir ļoti labi to analizējis.
Un tas nozīmē, ka mēs varam iegūt faktiskos skaitļus, kas radušies šīs vakcinācijas rezultātā, tikai modelējot.
Un tad, protams, ir labi, ja ir privātas iniciatīvas, kas dara tieši šādas lietas, lai vismaz kļūtu
skaidrs, ka šādu gadījumu ir daudz, daudz vairāk.
Tātad, ja iestāde, kurai vairāk vai mazāk ir bezgalīgi resursi, nav spējīga to aptvert, un tad
to dara privāta iniciatīva, un jūs pēkšņi redzat:
Ak, mans Dievs, cik daudz ziņojumu mums šeit ir un kas patiesībā ir noticis?
Tad jūs vismaz pagaidām varat to apskatīt.
Un tad kādā brīdī vadošie plašsaziņas līdzekļi, populārākie mediji, vairs nespēs darboties pret to vai slēpt notikušo.
Arī tā ir ļoti svarīga pieredze, ko esam guvuši šajā laikā.
Mums visas šīs lietas ir jāizceļ no tumsas uz gaismu.
Tātad jūsu jautājums bija, ko cilvēki var darīt?
Piemēram, varat izveidot šādas iniciatīvas. Jūs varat tur reģistrēties pats.
Jūs varat arī sniegt savu informāciju ZAAVV , lai pierādītu, ka jūs to darāt: Tikai tāpēc, ka jūs to
nereģistrējat kā atbildīgās iestādes, mēs to darām.
Lai jūs arī mudinātu savu ārstu teikt: šis ir vakcīnas izraisīts kaitējums, un es jums saku, lai jūs par to ziņojat veselības
apdrošināšanas sabiedrībai kā par vakcīnas izraisītu kaitējumu!
Jo daudzi ārsti to nedara. Pacientiem uz to ir vienkārši jāuzstāj.
Ārsta pienākums ir to darīt. Ja tas varētu būt vakcīnas bojājums, viņam par to jāziņo.
Tādas lietas, ka jūs vienkārši uzstājat uz to, lai ziņotu savai veselības apdrošināšanas sabiedrībai vai, ja ir
šaubas, dodieties uz šādu portālu un ziņojiet portālā, lai mēs redzētu, ka kaut kas šeit tiešām ir noticis.
Un jūs redzat, ka politiskais vējš mainās.
Pateicoties, piemēram, AfD vai BSW spēkam - Austrumvācijā mums tagad visur ir vairāk nekā šie 25 procenti, tāpēc visur
var izveidot izmeklēšanas komitejas vai izmeklēšanas komisijas , kas vismaz nodrošina, ka šīs lietas tiek publiskotas.
Un jums vienkārši jāsazinās un jāturpina darboties.
Jā, un tieši tā es jūtu, ka tieši tagad, šajā laikā pēc Corona, ir īstais laiks, lai vienkārši pieprasītu šādu pārvērtēšanu
vai šādu inventarizāciju, lai strādātu pie tā, it īpaši, lai novērstu, lai novērstu turpmākus noziegumus, vai ne??
Jā, tieši tā. Būtībā runa ir par profilaksi. Mums ir jāuzzina, kas noticis.
Es varu tikai ieteikt jums paskatīties... - tas ir tiešsaistē, Brandenburgas Enquete komisijas video.
Brandenburgas federālās zemes parlamentā ir izveidota izmeklēšanas komisija, lai izprastu koronavīrusa laikmetu.
Izmeklēšanas komisija - atšķirībā no izmeklēšanas komisijas - vienmēr nozīmē, ka izmeklēšanas komisija raugās tikai nākotnē.
Citiem vārdiem sakot, jūs vienkārši skatāties: ko mēs varam darīt labāk?
Taču Enquete komisija Brandenburgā ir veidota tā, ka, ņemot vērā politiskos apstākļus, tajā ir daudz, daudz kritisku ekspertu, un
arī daudziem, daudziem kritiskiem ekspertiem ir savs viedoklis.
Interesanti.
Piemēram, ir Gerds Antes, bija Štefans Homburgs, ir Toms Lūsēns. Tātad ir daudz, daudz.
Piemēram, AfD parlamentārās grupas zinātniskais padomnieks ir Stefans Kohns (Stephan Kohn), kurš šeit strādāja
Federālajā iekšlietu ministrijā, pēc tam nopludināja šo šokējošo dokumentu un par to tika atlaists.
Tagad viņš, tā sakot, ir iesaistīts pārstrādes procesā Brandenburgā.
Tas sniedz mums daudz informācijas par to, kas ir noticis, un norāda uz nākotni.
Un tieši tur ir sākumpunkti, lai cilvēki, mēs esam apgaismībā, lai mēs vispirms zinātu: Kas
notika un kā tas notika, un kāda ir realitāte?
Un Volfgangs Vodargs, Dr. Volfgangs Vodargs, vienā no saviem pirmajiem videoklipiem, iespējams, tas pat bija viņa pirmais
videoklips, šī koronārā perioda sākumā - tā es sapratu, ka kaut kas notiek nepareizi - teica, ka, ja mums patiešām būs pandēmija,
tad mēs redzēsim mirušus cilvēkus uz ielas. Tad visi zinās...
...tā ir pandēmija.
Tā ir pandēmija, cilvēki mirst.
Un ne papīra pandēmija.
Tieši tā. Un tagad mēs redzam, ka, izejot uz ielas, mēs gandrīz neatrodam nevienu, kas varētu mums to pastāstīt:
Ak, man ir paziņa, kas nomira no koronas. Tas gandrīz nekad nenotiek.
Tātad neviens, jo mēs arī redzam, ka vidējais vecums tiem, kas nomira no koronas vai nomira no un ar koronu, ir 84
gadi, t. i., vairāk nekā mūsu paredzamais dzīves ilgums.
Bet ikviens pazīst kādu, kurš ir cietis no vakcīnas.
Ikviens pazīst kādu, kurš ir cietis vakcinācijas rezultātā, kurš ir cietis no vakcinācijas izraisītiem bojājumiem - insulta,
infarkta, sirds slimības, miokardīta, nāves gadījumiem utt.
Citiem vārdiem sakot, faktiskā pandēmija, kas mums ir, bija vakcinācijas blakusparādības.
Nu, es to piedzīvoju arī ar cilvēkiem, kuri bija mazāk laterāli domājoši vai kritiski.
Bet, kad es šodien runāju ar cilvēkiem, viņi, protams, bieži to publiski neatzīst, bet, kad ar viņiem runājat, viņi to saka visi:
Es pazīstu kādu cilvēku vai pats to esmu piedzīvojis, man pašam ir slikta pašsajūta kopš vakcinācijas, es nepārtraukti
slimoju, man vienmēr ir problēmas utt. Un tas ir galvenais.
Un tas ir tas, kur cilvēkiem ir... - Es domāju, ka tā ir mūsu mācīšanās.
Un, ja šādi portāli, kas tiks izmantoti arī nākotnē, skaidrāk parādīs, ka šeit ir blakusparādības, tad cilvēki kļūs
kritiskāki un, visticamāk, pateiks "nē" un paudīs savu viedokli:
Es vairs nekad tajā nepiedalīšos, es vairs nedarīšu neko tādu ar sevi un savu ķermeni!
Jā, es saprotu. Vienkārši apkopojot: Kopumā runa ir par izpratnes veicināšanu.
Runa nav par mūsu veselību, bet gan par farmācijas nozares biznesa modeli.
Par to principā stāv pandēmijas nozare.
Uzņēmumi nav ieinteresēti, lai mēs būtu veseli, viņi principā dzīvo tikai no slimajiem, ja esmu pareizi sapratis.
Jā, protams, mēs to arī zinām.
Tātad pat ar parastiem ārstiem laiks, ko ārsts velta pacientam, ir salīdzinoši īss.
Domāju, ka tas patiesībā ir vidēji dažas sekundes.
Farmaceitiskā rūpniecība bieži vien nodrošina ārstus ar datorprogrammām, kuras viņi izmanto.
Zāles, kas parādās, vienmēr ir tās no ražotāja, kurš finansējis vai līdzfinansējis šo
datorprogrammu vai aprīkojumu ārsta kabinetā.
Runa ir par naudu, protams, par naudu.
Viss, kas notiek mūsu medicīnas nozarē, pirmkārt un galvenokārt ir saistīts ar naudu.
Protams, es teiktu, ka veselības aprūpe ir blakusefekts.
Un es neesmu cilvēks, kas kritizē tradicionālo medicīnu vai tradicionālās medicīnas pretinieks.
Mums ir vajadzīga tradicionālā medicīna, un jo īpaši ķirurģijas jomā mums, protams, ir vajadzīga arī moderna,
laba medicīna, kas ir zinātniski pamatota un labi strādā.
Taču daudzās jomās vai daudzās lietās, piemēram, onkoloģijā, visi šie pasākumi, kas tiek veikti pret vēzi,
protams, ir pasākumi, kurus pamatā sedz slimnīcas, kas ir atbildīgas par medicīnas jomu.
Turklāt tas ir saistīts ar neticami lielu naudas summu.
Un man ir pilnīgi loģiski teikt: kāpēc es domāju tikai par to, kādu narkotiku es lietoju
savā organismā, bet nedomāju par to, kā es ēdu?
Jo uzturvielu uzņemšana mutiski ir viena no vissvarīgākajām lietām.
Piemēram, vienmēr notiek diskusijas par D vitamīnu, kas tagad kļūst arvien populārāks.
Citiem vārdiem sakot, kļūst arvien skaidrāks, ka D vitamīns vai D vitamīna piedevas ir ļoti svarīgas slimību profilaksei.
Taču D vitamīna iegūšana, protams, ir lēta, un tāpēc tas nav farmācijas nozares biznesa modelis.
Tāpēc daudzas no mūsu atziņām, protams, tiek slēptas.
Bet, protams, tā ir globāla triljonu dolāru vērta industrija, medicīnas industrija.
Un, protams, jūs iesakāt maskas, ja vēlaties pārdot maskas.
Un, protams, tad jūs atbalstāt pētījumus, kuros apgalvots, ka FFP2 maska, kas patiesībā ir putekļu maska, aizsargā pret vīrusu.
Un, protams, jūs nelietojat tirgū pieejamās lētās zāles, ja varat saņemt dārgu
izstrādi, ko finansē valsts - un tad bez atbildības.
Galu galā mēs esam valsts, mēs par to maksājam no saviem nodokļiem.
Tieši tā.
Bet, kā jūs jau sākumā teicāt, katrs ir atbildīgs pats par sevi.
Un, kā jau minējāt, es kā jurists nevaru neko daudz darīt.
Es varu tikai teikt, ka cilvēktiesību situācija faktiski aizliedz šādu ārstēšanu, piespiedu
medikamentu lietošanu, piespiedu terapiju un tā tālāk.
Taču, ja tiesas vienkārši to pieņem, kā tas ir noticis šajā gadījumā, tad, protams, tas ir sarežģīti.
Un tad jūs esat atstāts pats saviem spēkiem. Un, ja rodas šaubas, ir skaidri jāpasaka "nē" un jāpasaka, ka es tam nepiekritīšu.
Tieši tā, kā rakstīts uz tava krekliņa: Man tas nozīmē, ka vispirms ir cilvēktiesības.
Un otrais mērķis ir novērst noziegumus - es domāju, ka arī ar izglītības palīdzību, izglītojot
sevi, informējot sevi un informējot arī citus.
Lieliski. Paldies par šo interviju. Tā bija ļoti pamācoša.
Citiem vārdiem sakot, viss nav jāēd tik karsts, cik tas ir pagatavots.
Corona mūs ir brīdinājusi, pamodinājusi. Un mums nav nepieciešams pakļaut sevi visām šīm pandēmiskajām uguņošanas ierīcēm.
Tieši tā. Paldies, ka ļāvāt man būt šeit!