Данас у наш студио дочекујем адвоката Ралфа Лудвига.
Хвала вам пуно што сте одвојили време да одговорите на наша узбудљива, најважнија питања!
Ви сте један од оснивача такозваног ZAAVV.
ZAAVV – дозволите ми да прочитам: скраћеница ZAAVV означава Центар за истраживање, разјашњавање,
правно гоњење и превенцију злочина против човечности.
ZAAVV је настао у периоду који бих описао као недавну прошлост, коју сам лично доживео као изузетно
опресивно, претње, рестриктивно и заиста сурово.
И тако је настао ZAAVV, са циљем да се осигура да се ово никада више не понови и да се помиримо са тим.
Шта се тамо догодило – и то се никада не сме поновити!
Сада, током овог периода – периода коронавируса, периода пандемије – уведене су бројне принудне мере које су, у
ретроспективи, показале да су биле медицински непотребне, како је откривено декласификованим протоколима Института Роберта Коха.
То само значи да су нам мере наметнуте једноставно из политичких разлога, без икакве стварне медицинске основе.
И то ме доводи до тога зашто ја, зашто ми у Kla.TV-у, желимо да разговарамо управо са
вама. И то је искључиво из практичне перспективе.
Постојани одбор за вакцинацију снажно препоручује вакцинацију против дечје парализе.
Постоје и поновљене расправе и гласови који тврде да би требало увести обавезно вакцинисање против дечје парализе.
То је тада укинуто, али би било време да се поново уведе.
И као грађанин, природно ми је да имам питања. Да ли то желим, да ли то морам, да ли бих
то требало да урадим? И тражим информације.
И недавно сам прочитао занимљив извештај Торстена Енгелбрехта и Ханса Толцина.
Они, пак, у свом извештају наводе да ови симптоми дечје парализе, односно парализа и слично, могу бити изазвани
и тровањем – ДДТ-ом, арсеном, оловом и слично – које може изазвати управо исте симптоме.
Дакле, онда такође имате некога за кога се наводно каже да има дечју парализу.
Чак и за професора др Бхакди ово није сасвим јасно.
Вирус: Шта подржава вирус? Шта још постоји? И тако даље.
То је нешто што је испуњено многим питањима.
Стога моје питање вама као правном стручњаку:
Ако бих ја, као грађанин, на пример, требало да примим вакцину против дечје парализе, а ствар била
нејасна, да ли би било прихватљиво очекивати од грађанина да се подвргне таквој процедури?
Па, стандардни правни одговор: зависи.
Нажалост, током пандемије коронавируса смо видели да судови нису заштитили људе и да судови...
За сада бих увек рекао да је то појединачна одлука и да медицинске процедуре никада не би
требало спроводити на људима против њихове воље.
То је заправо оно што смо научили и изнели из нацистичке ере.
Извршени су експерименти на људима, људи су лечени против своје воље.
И управо зато једна од лекција научених из нацистичке ере гласи: никада више, то се не сме догодити!
Дакле, протоколи 40с или како год их зову, у реду?
Управо тако, али у суштини се поново ради о Универзалној декларацији о људским правима и
протоколима или каталогима основних права изведених из ње.
Постоји конвенција о биоетици, коју, узгред, Немачка није ратификовала.
Али Конвенција о биоетици то укључује, као и Европска повеља о основним правима.
Каже се изнова и изнова: без принудне медикације, без медицинског лечења против воље особе!
И то је сада први пут заиста било ограничено током пандемије коронавируса.
И онда су политичари више-мање схватили: можемо ово да урадимо.
А судство, које би заправо требало да обезбеди корективне мере, није извршило ту корекцију.
То је наше искуство до сада.
И управо је то опасност која, као што сте рекли, и даље постоји из тог горког времена, и такође један од разлога
зашто ZAAVV постоји, како бисмо могли да интервенишемо управо у овом тренутку и подигнемо прст и кажемо:
Сачекајте минут, ми заправо имамо основно правило.
И од када је ова биоетичка конвенција на снази – у ствари се о њој расправља још од 1990-их – тенденција је да се
све јасније дефинише и утврди да никоме не може бити пручено терапијско лечење против његове воље.
Али очигледно овај поглед на људска права стоји у супротности са интересима фармацеутске индустрије и, у већој или мањој мери, са
великом глобалном индустријом која на томе зарађује много новца.
Да, тако смо то доживљавали током пандемије коронавируса.
То је већ био случај пре пандемије коронавируса.
То је и даље случај и сада, чак и након пандемије коронавируса.
Дакле, ради се о великом новцу, о великој моћи, утицају, сферама интересовања и тако даље.
И ви сте управо поменули СТИКО .
STIKO је, наравно, такође управо један инструмент за спровођење ових идеја. То не треба заборавити.
Дакле, СТИКО – ако пажљивије погледате како СТИКО заправо функционише...
Дакле, СТИКО је комисија, верујем да се састоји од 18 чланова.
И у овом СТИКО-у, овом сталном комитету за вакцинацију, који формира такозване подкомитете.
То значи да постоји комитет за коронавирус – или, прецизније, радне групе.
Постоји радна група за различите клиничке слике и за мере које она затим разматра како би
утврдила да ли треба да дамо препоруку за вакцинацију.
А онда постоје јасне смернице. Дакле, у принципу, ако погледате ближе, све је добро регулисано законом.
Јер СТИКО треба да донесе препоруку.
Они добијају оцене студија које постоје за ове специфичне клиничке слике.
Ове студије се затим категоришу на основу скале доказа .
Дакле, у суштини, знамо да је ово студија у којој је учествовало много учесника и која је била двоструко слепа .
Дакле, докази из такве студије се класификују према научним критеријумима, а затим чланови СТИКО-а, односно они из комитета
који затим дају препоруку СТИКО-у, добијају више или мање научни преглед клиничке слике о којој је реч и тренутне ситуације.
Па шта тачно знамо о овој болести, шта знамо о њеним симптомима, шта знамо о њеном напредовању, шта знамо о њеној озбиљности, шта
знамо о медицинским супстанцама, у овом случају вакцинацијама, против ове болести, колико су те вакцинације
ефикасне, који су њихови нежељени ефекти и тако даље.
И на основу ових доказа, СТИКО би затим требало да да препоруку или не.
Да.
Проблем је, међутим, у томе што често не постоје студије које заиста заговарају једну или другу ствар са научне тачке гледишта.
То је главни проблем. А сада долази трик...
Само брзо питање:
Да ли то значи да, у одређеним околностима, аспекти као што је тровање можда уопште
нису били узети у обзир у овом процесу процене?
Пре свега – одмах ћу доћи на то – пре свега, питање је шта тачно ове студије кажу?
Али колико су јаки докази које пружају ове студије?
Да, па пре свега, питање је: да ли су докази веома високи, високи, умерени, ниски или веома ниски?
У већини случајева немамо никакве студије које превазилазе умерене доказе.
Дакле, може се десити, на пример, да студије кажу: ови симптоми, које приписујемо овој
болести, могли су бити изазвани и другим факторима.
Дакле, то је, верујем, оно на шта се позивате у овом раду на који се позивате...
Дакле, сасвим је могуће да нешто називамо полио, а да то уопште није полио.
Или, враћајући се на пандемију коронавируса, када нешто називамо Ковидом – Ковид је болест, болест изазвана коронавирусом – када
нешто називамо Ковидом што заправо није Ковид, већ има само симптоме, као што су бол у грлу, кашаљ, главобоља,
умор или било шта друго што има потпуно другачије узроке, али то и даље називамо Ковидом. Ми то не знамо.
Као вирусна болест.
Прецизно, када ова болест, Ковид.
А медицинске мере које препоручује СТИКО имају за циљ борбу против ове болести.
Али то можда није случај, јер знамо да не постоје коначне студије о Ковиду.
Ни о самој болести, ни о доказима за мере.
Више је тако да су све студије које имамо прилично ниске или чак веома ниске.
Имамо само једну умерено квалитетну студију, на коју се позива препорука СТИКО-а, која се
бави ефикасношћу. И то једноставно није довољно.
И обично СТИКО каже да су то такозване стандардне оперативне процедуре, да.
Они су фиксни, то су глобални поступци или глобални стандарди који се примењују приликом
класификације болести и ефикасности лекова.
Они би увек требало да буду барем умерени. Али ми то уопште немамо.
И то може бити случај са полио, не знам са сигурношћу, али морао бисте да погледате студије које СТИКО има на располагању.
И можда уопште немамо ниједну студију која прелази умерено.
А онда – и ево трика – ако нема медицинске ситуације, СТИКО не доноси одлуке само на основу медицинских и научних
разлога, већ онда на сцену ступа такозвани Одбор за одлучивање.
А овај Одбор за доношење одлука онда обично каже: Колико добро можемо ово пласирати на тржиште?
Колико ће то бити прихватљиво људима? Да ли ће лекари пружати отпор?
Да ли ће апотеке пружити отпор? И тако даље.
Колико су ови лекови и тако даље приступачни.
А онда изненада научна одлука постаје политичка одлука. Дакле. И ту...
И комерцијална одлука.
Да, комерцијална одлука је одувек била ту.
То је онда једноставно политичка одлука, која се, наравно, често доноси из комерцијалних разлога.
Онда, наравно, имамо лобисте који у складу с тим саветују политичаре.
Постоје и лобисти који саветују РКИ и тако даље.
И одједном нешто постаје препорука СТИКО-а, а да нисмо обавештени да медицински докази који би заправо били потребни
уопште не постоје, већ да је тај недостатак медицинских доказа једноставно занемарен у корист политичке одлуке.
То је ситуација коју заправо имамо, и свако ко има препоруку СТИКО треба да зна да препорука СТИКО не каже:
Имамо овде научне доказе који показују да је ова болест добро проучена, да је ефикасност лекова добро проучена, као и штетност
лекова и нуспојаве, али можемо имати потпуно другачију ситуацију.
То је само политичка одлука која каже да ћемо га ипак пласирати на тржиште.
А уз препоруку и препоруку СТИКО, природно је да имамо ситуацију у којој се лек боље продаје него да је без ње.
То је заиста сурово. Више није реч о добробити људи, то више није у фокусу, већ се у
фокус брзо стављају потпуно другачији интереси.
Господине Лудвиг, не желим да се држим теме о дечјој парализи, већ да се мало више приближим.
На пример, доктор др Стефан Ланкер такође се фокусира на психу.
Да је људска психа важна не само за субјективно перцепцију, већ и за симптоме који се манифестују у телу.
Још једна студија из 1984. године, која наглашава и психу и исхрану, показује да исхрана заиста има
утицај – укључујући и симптоме које тело може развити.
И тамо, на пример, такође је описано да токсини, токсини из животне средине, могу утицати на психу.
Изненада сам депресиван или нервозан или нешто друго, што заузврат често утиче на тело.
Дакле, постоји много фактора који на крају утичу или одређују симптоме које тело развија, да то тако формулишем.
Дакле, није увек тако једноставно као што људи говоре, да је, на пример, код Ковида-19 вирус тај који
изазива болест, већ би то могли бити и многи други узроци.
Професор Бхакди такође каже, на пример, да у случају болести јетре као што је хепатитис, често су у питању лекови, можда чак и
злоупотреба лекова, конзумација алкохола, све такве ствари које играју улогу, а не само вирус
хепатитиса који сада чини јетру болесном. И зато га наводим.
Чињеница је да сада имамо сасвим нови споразум СЗО о пандемији.
Затим постоје Међународни прописи о здрављу – такође покренути од стране СЗО.
У принципу, то нам је већ практично сугерисано: Драги људи, улазимо у епоху сталних пандемија, нема начина
да се то заобиђе. Све је глобално међусобно повезано.
А ако се у Африци појави случај – шта год да је – онда морамо да почнемо са вакцинацијом овде, као превентивну меру и тако даље.
Али ако су све ове везе, које су једноставно физички симптоми, и даље тако вишеслојне и необјашњене, онда као грађани, под оним
што бих назвао ZAAVV, који је настао током периода ширења панике у вези са пандемијом коронавируса, заиста морамо
да се запитамо: како можемо спречити таква кривична дела?
То је злочин против човечности што се поново суочавамо са ограничењима, што нас присилно лече лековима, што
нас могу присилно примити у болнице, као што се то у великој мери догодило у Италији и другим земљама.
На неки начин сте тестирани – имате Ковид-19, и сада морате да одете у болницу.
Морате да будете изоловани и тако даље. Онда вас присилно лече лековима, присилно вентилирају, људи су умирали као муве.
Ово су све ствари које су заиста озбиљни злочини.
А када је нешто овакво већ на прагу, а СЗО то практично већ најављује:
Сада улазимо у епоху пандемија. Морамо се за то припремити.
Како се грађани могу одбранити од овога? Шта могу да ураде?
Пре свега, као грађани, ми смо слободни људи.
Ми смо слободни људи, можемо прво да се побринемо за себе.
И верујем да су СЗО и овај наратив о пандемији који сада имамо, наравно, маркетиншки алат за фармацеутску индустрију.
И само треба да погледате ко у суштини финансира СЗО и ко улаже у СЗО...
Ко је то онда?
Да, између осталих, Фондација Бил и Мелинда Гејтс издваја релативно велике суме новца.
Дакле, што више земаља повуче финансирање СЗО, то ће више бити финансирана из приватног извора.
То значи да су приватне компаније, фармацеутска индустрија, фармацеутске компаније и њихове параван-организације природно су
заинтересоване да обезбеде да се организације као што су СЗО, СТИКО, Европска агенција за лекове, Америчка агенција за лекове и
тако даље увек усредсреде на фармаколошка решења – а мање на оно што сте управо поменули,
нутритивна решења и могуће психолошка решења.
То је управо културни рат који се одвија у Америци.
Иначе, тамо такође имамо адвоката, Роберта Кеннедија Јуниора, који је министар здравља у Сједињеним Америчким Државама и који
је основао покрет МАХА, покрет "Учинимо Америку поново здравом", који је одиграо значајну улогу у томе
да Доналд Трамп уопште буде изабран за председника.
Јер ова МАХА покрет око Роберта Кеннедија заправо потиче из демократског спектра, односно из Демократске партије, и управо
је у колебљивим државама обезбедио да одговарајући гласови оду Трампу, тако да је Трамп победио у тим колебљивим државама.
Победио као републиканац.
Кад је Републиканац победио, тачно.
И ја познајем много људи из овог МАХА покрета, покрета "Учинимо Америку поново здравом". Управо у томе је суштина.
Кажу да ми увек гледамо тек када су симптоми већ присутни, када је болест већ избила, па како је онда можемо лечити лековима?
То је очигледно. Да сам био фармацеутски представник, и ја бих имао исто мишљење.
Моје мишљење не би било: Имамо ли здравих људи?
Уместо тога, мој став би био: Како да људе држим тако болесним да на крају од тога зарађујемо?
Јер фармацеутска индустрија не зарађује новац од здравих људи.
Дакле, не ради се о томе да се обезбеди најбоља могућа здравствена заштита, како каже Међународни социјални завет, већ о
томе да се оствари највећи могући профит од здравствене заштите.
А сада ће људи вероватно поново рећи да је Лудвиг, који ово каже у интервјуу, теоретичар завере...
Али тако функционише наш свет. Живимо у капиталистичком свету, и у том капиталистичком свету све је усмерено на профит.
Да.
То значи да бисте, ако припадате фармацеутској индустрији, разматрали:
Како можемо пласирати наше производе мушкарцима и женама на такав начин да од тога имамо користи?
Када је требало увести забране пушења, дуванска индустрија је одмах основала институте посвећене
доказивању да дувански дим ипак није толико опасан.
И, наравно, он је такође основао институте који су истраживали рак плућа и тако даље.
То је сасвим јасно. За сада је ово потпуно нормална, логична мера коју предузима индустрија.
И то значи да фармацеутска индустрија има интереса да контролише СЗО, и да фармацеутска индустрија нема интереса да спречи
пандемије, већ да пандемије настају како би могла да стави на тржиште одговарајуће лекове, које је већ патентирала и
унапред произвела – или, прецизније, припремила за производњу.
Видели смо то са свињским грипом, а сада то видимо са коронавирусом.
И, као што сам рекао, можете видети овај контра-покрет.
Хтео си да знаш шта се може учинити по том питању.
Дакле, у Америци сада постоји овај контра-покрет, "Учинимо Америку поново здравом". Они имају тачно две полазне тачке.
Прва тачка је да Кенеди заправо каже да иако смо ми у Америци најбогатија индустријализована нација на свету,
имамо најнижу очекивану дужину живота у односу на друге.
Зашто је то тако? То не може бити у реду.
Ми смо просперитетна земља и имамо низак очекивани животни век.
А онда он погледа и каже: Како изгледа програм дијете у САД?
А онда, наравно, видите пуно брзе хране, пуно нездраве хране, пуно брзе хране, пуно вештачке хране такође,
која се сада тамо развија, и тако даље. И он каже...
Токсини у животној средини...
Еколошки токсини, многе супстанце, многи лекови, отуд све почиње. Посебно ова криза опиоида у САД и тако даље.
Дакле, у САД-у је невероватан број лекова... – пијаћа вода није чиста јер садржи остатке лекова и тако даље.
То значи да он почиње управо од ове тачке и каже:
Морамо побољшати исхрану; морамо обезбедити да људи једу здравију храну.
"И морамо обезбедити да се токсини у животној средини смање." Управо то је приступ.
А онда ћемо морати да видимо: да ли је оно што фармацеутска индустрија каже заиста истина? То је следећи корак...
Он је тамо у потпуности заменио постојећу комисију за вакцинацију и рекао:
Ваш задатак сада је да заправо проверите да ли су све постојеће препоруке неопходне или не.
А сада погледајте студије о доказима.
Покренута је велика бура негодовања широм света, посебно овде у Немачкој, наравно, јер је јасно...
Па, могу вам рећи да смо ово испитали у вези са коронавирусом, и да не постоје коначне студије о коронавирусу!
Ипак, имамо препоруку. Да, имамо препоруку за вакцинацију без јасних доказа из студија. И то ће сигурно...
И то уз све озбиљне нежељене ефекте и бројне смртне случајеве.
Баш тако! И сигуран сам да ће бити исто и са осталим вакцинацијама.
А сада Роберт Кенеди то истражује. И одједном настаје огроман протест.
Зашто? Ко изазива овај покрет и ко га организује?
Наравно, медији такође изузетно профитирају од овог финансирања фармацеутске индустрије,
од оглашавања и од новца који се у њега улаже.
Бил Гејтс, ево нас опет код Била Гејтса, на пример је платио неколико милиона Дер Шпигелу.
То значи да се Дер Шпигел и новине, које имају све мање новца, такође у великој мери
ослањају на подршку фармацеутске индустрије.
Дакле, природно је да они такође извештавају о овим причама. И то је поента.
Дакле, пре свега, у нашем постојећем политичком систему, морамо се запитати: ко су људи који му се противе?
А сада из Америке настаје релативно снажан и велики контра-покрет, и они су основали овај
МАХА, покрет "Учинимо Америку поново здравом".
Нема разлога да се исто не уради и у Немачкој.
И ми у ZAAVV-у смо такође у потпуности спремни да као организација подржимо управо ове тачке.
Већ блиско сарађујемо са покретом МАХА.
Ми познајемо људе, већ смо у контакту, већ смо се срели.
Такође је важно нагласити да захтевамо јасне доказе из студија и да лекове, у конкретном случају, треба прописивати само
ако имамо студије које су барем високо засноване на доказима.
Умерено је и даље прихватљиво, али прилично високо.
А онда би се нешто променило – многи лекови више не би били одобрени.
И онда, наравно, људи морају да се бране.
Дакле, прва тачка: оно што сте рекли, сви морају, наравно, прво обратити пажњу на то како једу.
То значи да мораш да видиш да ли можеш да једеш више регионално и да подржиш своје локалне пољопривреднике.
Сада су изашли на улице да протестују против ове централизоване политике, тврдећи да људи треба да једу регионалну храну, да једу
здраву храну и да обрате пажњу на своју нутритивну равнотежу.
Прво и најпре, то је појединачна ствар. А онда, када ове владине мере ступе на снагу, мораш да узвратиш ударац.
Мораћемо поново да изађемо на улице. Онда ћемо морати да кажемо: Не, не пристајем на то.
А затим то одговарајуће неутралисати.
Хмм. Као људско биће, такође си рекао: Имам своја појединачна људска права, она су неприкосновена и инсистирам на њима!
И не морам да пристанем на ово присилно лечење или шта год да је, у каквом год облику да се појави.
Да, можемо видети да се последица дешава аутоматски.
На пример, видимо да овај захтев за вакцинацију везан за објекте изазива изузетно озбиљне проблеме у области
младих талената, у области младих медицинских талената.
Да, то је, наравно, такође реакција на то.
Па можда нико неће ништа рећи и људи неће изаћи на улице.
Али многи млади људи више не бирају ову медицинску професију јер над њом увек виси мач Дамокла, када људи кажу:
"Ево следеће пандемије, сада мораш да се вакцинишеш овом супстанцом и да узимаш ове лекове."
И, наравно, ни то не желе. Такође су свесни свог тела.
Да, наравно.
А онда само мораш рећи "Не!" и рећи: "Станни, нећу то да радим!"
И ако сте у недоумици, морате рећи: "Онда ћу напустити овај занат."
Наравно, ово је такође појединачна одлука.
Али знам да су многи људи ово радили чак и током пандемије коронавируса.
А посебно они који су свесно напустили професију не враћају се. Они то не желе.
А то значи да имамо – ово је огроман проблем у Немачкој, а о томе се чак ни не расправља – невероватан
јаз у медицинским професијама који се не попуњава.
Да, огроман недостатак особља.
Управо тако.
У реду, сада постоји и ова Ветопедија.
Да ли сте били сведоци оштећења узрокованих вакцином? Забележите то на Ветопедији, бесплатном
енциклопедијском речнику дисидентских гласова: www.vetopedia.org
Ова платформа, ова база података, у коју можете унети, на пример, оштећење услед вакцине током
пандемије коронавируса – или друго оштећење услед вакцине.
Али посебно током пандемије коронавируса, било је прилично случајева оштећења од вакцине, укључујући
и смртне исходе – многи од којих су потом могли...
Рођаци такође могу тамо да пријаве ову штету од вакцинације.
Зар то такође није важан алат, рекао бих, из правног угла, из форензичког угла, да би се тамо такође имало средство за дејство?
Принудне мере нису биле добре тада, и никада не желимо да се вратимо у ситуацију у којој нам се у будућим пандемијама
нешто једноставно намеће – са тако ужасним последицама.
Зар се не бисте сложили да је ово такође важан алат за адвокате?
Да, то је такође нешто што смо научили из овог периода пандемије.
Заправо је то време пандемијских мера.
А оно што сада такође видимо – нарочито кроз људе попут Тома Лаузена – у истражним одборима:
Надлежне власти заправо нису обавиле свој посао.
Институт Паула Ерлиха није евидентирао податке онако како је требало.
Предупређења нису послата.
Компаније здравственог осигурања... – заправо, сви су требали бити свесни, јер су, рецимо, упозоравајући знаци
били свуда, а алармни звона су требала да звоне свуда.
Мислим, у Институту Паул Ерлих смо на истражној комисији у Бранденбургу сазнали да Институт Паул Ерлих није
имао ни довољно серверског капацитета да забележи све пријаве о нежељеним ефектима које су пристигле.
Вау.
То значи да тврдња да немамо толико нежељених ефеката почива на чињеници да нежељени ефекти који су
пријављени нису били евидентирани нити документовани.
Што не видим, то немам. И Том Лаусен се са тим веома добро снашао.
И то значи да чак и тамо можемо само користити моделирање да бисмо дошли до стварних цифара које су постигнуте овом вакцинацијом.
И тако, наравно, добро је када постоје приватне иницијативе које управо то раде, како би барем
постало очигледно да постоји много, много више случајева.
Дакле, ако јавна власт, која је више или мање опремљена бескрајним ресурсима, није у стању да ово схвати, а
затим то учини приватна иницијатива, и одједном видите:
О, Боже мој, колико извештаја заправо имамо овде и шта се заправо догодило?
Тада барем можеш прво да погледаш.
И онда, у неком тренутку, чак ни водећи медији, мейнстрим медији, више неће моћи да раде
против тога или да сакрију шта се догодило.
То је такође веома важно искуство које смо стекли током овог времена.
Морамо све ове ствари извући из таме и довести их у светлост.
Дакле, ваше питање је било: шта људи могу да ураде?
Можете, на пример, покренути такве иницијативе. Можете се сами тамо регистровати.
Можете доставити своје информације, укључујући и ZAAVV , како бисте показали да само зато што ви, као
надлежне институције, не бележите ове податке, ми то чинимо.
Да такође нагласите свом лекару: Ово је оштећење услед вакцине и саопштавам вам да то пријавите
здравственом осигуравајућем друштву као оштећење услед вакцине!
Јер многи лекари то не раде. Пацијенти једноставно морају да инсистирају на томе.
Лекар је обавезан да то учини. Ако би то могло бити оштећење услед вакцине, он мора да то пријави.
Сличне ствари, када инсистирате да то пријависте својој здравственој осигуравајућој компанији или, ако нисте
сигурни, идите на неки портал попут овог и пријавите то тамо како бисмо могли да видимо да се нешто заиста догодило.
И можете видети да се политички ветрови мењају.
Због снаге странака као што су AfD или BSW , – у источној Немачкој сада имамо свуда више од 25 процената, тако да се
свуда могу формирати истражни одбори или комисије за испитивање , који барем служе да ове ствари доведу до пажње јавности.
И ти само мораш да проговориш и да наставиш да се бориш.
Да, и управо тако се осећам, да је сада добар тренутак, у овом периоду после коронавируса, да се заложимо за
такву ревизију или процену, да радимо на томе, управо да бисмо спречили даље злочине, зар не?
Да, тачно. У суштини се ради о превенцији. Морамо да сазнамо шта се догодило.
Могу само да препоручим да погледате... – то је онлајн, видео снимци Истражне комисије у Бранденбургу.
У Бранденбургу је државни парламент формирао истражну комисију да преиспита период пандемије коронавируса.
За разлику од истражног одбора, истражна комисија увек гледа само у будућност.
То значи да само погледаш шта се може боље урадити.
Али Упитна комисија у Бранденбургу је, због тамошње политичке ситуације, посебно осмишљена тако да у њој
има много критичних стручњака и да ти критични стручњаци такође имају прилику да се изјасне.
Занимљиво.
Постоји Герд Антес, на пример, био је Штефан Хомбург, постоји Том Лаузен. Дакле, има их прилично много.
На пример, научни саветник посланичке групе АФД је Стефан Кохн, који је радио овде у Савезном министарству унутрашњих послова,
процурио овај шокантни документ и због тога је отпуштен.
Он је сада, такорећи, укључен у процес преиспитивања у Бранденбургу.
Ово нам даје много информација о томе шта се догодило, а затим и о томе шта нас чека у будућности.
И управо ту леже полазне тачке, у образовању људи, у томе да се прво сазна: шта се тамо
догодило, како се то догодило и која је стварност?
А Волфганг Водарг, др Волфганг Водарг, на почетку овог периода коронавируса – што је био разлог да схватим да нешто није у реду
– рекао је у једном од својих првих видео снимака, можда чак и у првом, да ако бисмо заиста имали пандемију,
видели бисмо мртве људе по улицама. Тада би сви знали...
…то је пандемија.
То је пандемија, људи умиру.
И не папирна пандемија.
Управо тако. А сада, када изађемо на улицу, једва да можемо наћи икога ко нам може рећи:
Ох, познајем једног човека који је умро од коронавируса. То се скоро никада не дешава.
Дакле, нико, јер можемо видети да је медијана старости оних који су умрли од коронавируса или са
коронавирусом 84 – што је изнад нашег очекиваног животног века.
Али сви знају некога ко је претрпео оштећење услед вакцине.
Сви познају некога ко је претрпео штету услед вакцинације, ко је био оштећен вакцином – мождани удари, срчани удари,
срчане болести, миокардитис, смртни случајеви и тако даље.
То јест, стварна пандемија коју доживљавамо била је нуспојава вакцинације.
Такође сам ово видео код људи који нису били посебно неконвенционални или критички.
Али када данас разговарам са људима – наравно, они то често не би признали јавно, али када међусобно разговарају, сви кажу:
Познајем некога, или сам то лично доживео, и ја се осећам лоше: откако сам примио ту вакцину, стално сам болестан,
стално имам проблеме и тако даље. И управо у томе је поента.
И ту људи морају... – мислим да је то лекција коју смо научили.
А ако им такви портали, који ће се користити и у будућности, јасније укажу да постоје нежељени ефекти, људи
ће постати критичнији и вероватније ће рећи не и рећи:
Више нећу да пристајем на ово. Нећу више да чиним ово себи и свом телу!
Да, разумем. Да резимирам: у целини, у суштини се ради о подизању свести.
Не ради се о нашем здрављу, већ о пословном моделу фармацеутске индустрије.
У суштини, иза тога стоји индустрија пандемије.
Компаније нису заинтересоване да будемо здрави; оне, у суштини, зарађују само на болесним људима, ако сам добро разумео.
Да, наравно, и ми то знамо.
Дакле, чак и код обичних лекара, време које лекар проводи са пацијентом је релативно кратко.
Верујем да је то заправо просек за неколико секунди.
Затим лекари често добијају рачунарске програме од фармацеутске индустрије, које користе.
Онда је лек који се појави увек онај који је финансиран или кофинансиран од стране произвођача овог
рачунарског програма или опреме у ординацији лекара.
Све је у новцу, наравно да је у новцу.
Све што се дешава у нашем медицинском сектору у првом реду се односи на новац.
Наравно, рекао бих да је здравствена заштита нуспојава.
И ја нисам неко ко критикује конвенционалну медицину или јој се противи.
Потребна нам је конвенционална медицина, а посебно у области хирургије, и наравно да имамо и модерну, висококвалитетну
медицину која је научно утемељена и добро обавља посао.
Али у многим областима или за многе ствари, на пример у онкологији, све те мере које се предузимају
против рака, наравно, у суштини падају на терет болница, које сносе медицинске трошкове.
И ту је једноставно невероватно велика сума новца у игри.
И за мене има потпуног смисла да се запитам: зашто мислим само на то које лекове уносим у
своје тело, а не размишљам о томе шта једем?
Јер је усмени унос хранљивих материја једна од најважнијих ствари од свих.
На пример, увек постоји ова расправа о витамину Д, која сада постаје све прихватљивија.
То значи да постаје све јасније да је витамин Д или суплементација витамином Д неопходна за спречавање болести.
Али витамин Д је јефтин за набавку и стога није пословни модел за фармацеутску индустрију.
И зато су многа сазнања која људи имају, наравно, такође ускраћена.
Наравно, медицинска индустрија је глобална индустрија вредна трилион фунти.
И, наравно, препоручују се маске ако желите да продајете маске.
И, наравно, онда подржавате студије које тврде да ФФП2 маска, која је у ствари маска за прашину, штити од вируса.
И, наравно, нећете узимати јефтине лекове који су доступни на тржишту када можете да добијете скупу
државну подршку за развој – и без икакве одговорности.
У крајњем, ми смо држава; плаћамо је својим пореским новцем.
Управо тако.
Али као што сте рекли на почетку, свако је одговоран за себе.
А пошто си ме поменуо као адвоката, као адвокат заправо не могу много да учиним.
Све што могу да кажем јесте да људска права заправо забрањују овакво поступање, овакво принудно
лечење лековима, принудну терапију и тако даље.
Али ако судови то једноставно пропусте, као што смо овде видели, онда је, наравно, тешко.
И онда си препуштен сам себи. А када се упитнаш, мораш јасно рећи не и рећи: "Не пристајем на то."
Као што пише на твојој мајици: Слобода почиње са не. За мене то значи људска права на првом месту.
А друга ствар је једноставно спречавање криминала – мислим да то такође подразумева образовање, тиме
што се сам образујеш, информишеш и информишеш и друге.
Одлично. Хвала вам на овом интервјуу. Био је веома поучан.
Другим речима, нема потребе да се толико узбуркаваш због тога.
Корона нас је упозорила, протресла и разбудила. И не морамо да се предамо свим тим пандемијским ватрометима.
Управо тако. Хвала вам што сте ми дозволили да будем овде!