През последните месеци назначаването на трима нови съдии във Федералния конституционен съд се
превърна в политическа борба между партиите в Бундестага.
По-специално става дума за спорния кандидат на SPD Брозиус-Герсдорф за съдия във Федералния конституционен съд.
Изборът на Комисията по разузнаването през юли, която има за задача да следи работата на Федералната разузнавателна служба,
Федералната служба за защита на конституцията и Службата за военно контраразузнаване,
се характеризираше с подобни партийни борби.
В комисията не бяха избрани нито членове на AfD, нито председателката на Лявата партия Хайди Райчинек.
Това означава, че в комисията остава само заместник-председателят на Зелената партия Константин фон
Ноц, който е единственият депутат от опозицията.
Очевидно е, че се води голяма борба, за да се гарантира, че тези позиции на разделението на
властите се заемат само от хора от собствените им редици.
Ако обаче политическите интереси на партиите оказват толкова голямо влияние върху тези решения, възниква
въпросът каква е цялостната ситуация по отношение на разделението на властите в Германия?
Ето защо е по-важно от всякога да разгледаме по-отблизо принципите на правовата държава и разделението на властите в Германия.
Първият въпрос, на който трябва да се отговори, е как това е регламентирано в момента в Германия.
Основният принцип е, че разпределението на държавната власт между няколко държавни органа служи за
ограничаване на властта и осигуряване на свобода и равенство.
Съществува законодателна власт, законодателната власт на Бундестага и Бундесрата.
Изпълнителната власт, изпълнителната власт, т.е. правителството до най-ниското ниво, до полицията.
И съдебната власт, съдебната власт с Федералния конституционен съд и върховните съдилища.
Медиите неофициално се наричат четвъртата власт, тъй като действителната им задача е да контролират тези други власти.
На второ място възниква въпросът: Как и от кого се използват тези правомощия в Германия?
Председателят на Службата за защита на конституцията се назначава от федералния министър на вътрешните
работи, а Комисията по разузнаването се избира от Бундестага.
Половината от състава на Конституционния съд се избира от Бундестага, а другата половина - от Бундесрата.
Това означава, че избраните в момента политици в крайна сметка решават за всички правомощия.
Медиите получават около 8,5 милиарда евро годишно от федералното правителство, т.е. от тези, които трябва да ги наблюдават.
Трябва също така да знаете, че прокуратурата в Германия е обвързана с инструкции.
Конкретно това означава, че прокуратурата, която е част от изпълнителната власт, е подчинена на Министерството на
правосъдието, т.е. на съдебната власт, което всъщност противоречи на принципа на
разделение на властите в германската конституция.
Съдиите са формално независими.
Толкова за настоящата ситуация в Германия.
Сега обаче възниква следният въпрос:
Какво се случва, когато тези контролни органи все повече отстраняват всички хора, които се
отклоняват от официалното политически коректно мнение?
Това неминуемо би означавало, че курсът ще бъде насочен към диктатура!
Определението за диктатура е форма на управление, която се характеризира с индивидуални управляващи лица,
диктатора, или управляваща група от лица с широкообхватна до неограничена политическа власт.
Ето няколко неотдавнашни примера, в които хора са били издигнати на високи постове или
отстранени от тях заради различно политическо мнение:
1. Stephan Harbarth
На 15 май 2020 г. Щефан Харбарт е избран от Бундесрата за председател на Федералния конституционен съд с почти
единодушно гласуване от страна на ХДС/ХСС, СДП, СвДП и Зелените.
Това се случва, въпреки че Харбарт е замесен в най-голямата данъчна измама в историята на
Германия - т.нар. данъчен скандал "кум-екс".
Според различни източници банките са измамили германската държава с до 35 милиарда евро с помощта на незаконни сделки с акции.
Бившият висш прокурор Ане Брорилкер е смятана за най-важния следовател по онова време.
По време на разследването на пътя ѝ са поставени огромни препятствия.
През април 2024 г. тя окончателно се оттегля от поста си на прокурор и се присъединява към гражданското движение Finanzwende.
Мотивите ѝ са, че вече не е обвързана с политически ограничения.
Тя се оплака, че в Германия финансовите престъпления твърде често се смятат за маловажно престъпление.
"Но става дума за милиарди, които липсват на всички нас и които най-накрая трябва да си върнем", казва дословно Брорилкер.
Финансовият сектор е "голяма, много добре свързана индустрия", която има голям интерес да предотврати
ефективния контрол и наказателното преследване на сделките с кумулативни стоки. Очевидно това им се удава.
Брорхилкер критикува "обструктивното отношение" на съответните органи.
Създава се впечатлението, че "министерствата на финансите са по-близо до финансовото лоби, отколкото до гражданите".
2. Hans-Georg Maaßen
Бившият председател на Службата за защита на конституцията от 2012 до 2018 г. критикува липсата на баланс
и манипулативното отразяване на размириците в Кемниц през 2018 г. от страна на медиите.
Малко по-късно той е освободен от поста председател на Службата за защита на конституцията.
3-ти Кристиан Детмар
С много обсъждано решение съдията от семейния съд във Ваймар Кристиан Детмар отменя правилата за коронавирусите в две училища.
Той получава условна присъда от две години затвор, уволнен е от длъжност и губи пенсията си.
4. д-р Райнер Фюлмих
Адвокатът д-р Райнер Фюлмих е начело на проекта, станал известен като втория Нюрнберг, и е
съосновател на Комитета за разследване на "Корона".
Неговата комисия интервюира около 150 учени и експерти от цял свят, както и бивши служители на Световната здравна организация.
Откритията им показват, че мерките на Covid са първите стъпки в плана за унищожаване на регионалните икономики, за да се направи
населението зависимо от глобалните вериги за доставки, и че те са насочени към намаляване на населението и
установяване на световно правителство под ръководството на ООН.
Д-р Райнер Фюлмих е задържан под стража.
Това са само няколко примера, в които различното политическо мнение води до незабавно отстраняване от длъжност.
Германският юрист д-р Беате Сибиле Пфайл, независим академик, експерт на Съвета на Европа с изследователски фокус върху правата
на човека, правата на националните малцинства в Европа, държавното и конституционното право, обобщава
настоящата правна ситуация в Германия по следния начин:
"Добре известно е, че прокурорите в Германия не са независими, а се подчиняват на указанията на компетентното
Министерство на правосъдието, което всъщност нарушава принципа на разделение на властите в Основния закон.
Това вероятно ще изиграе важна роля в репресиите срещу критиците на правителството.
Съдиите са формално независими. Но проблемът започва с това, че съдиите също са хора и много от тях, както и мнозинството от
хората, са жертви на пропаганда и поради това нарушават закона.
Други се плашат от присъди като тази срещу ваймарския съдия Кристиан Детмар.
Може да се предположи, че съдебната система е политизирана на отделни ръководни позиции.
Случаят "Харбарт" е красноречив в това отношение.
От 2020 г. вече не можем да разчитаме, че Федералният конституционен съд ще се
произнесе в съответствие с Основния закон.
Рибата смърди от главата. Мнозина просто бягат с нея.
Това не означава, че правосъдната система сега се проваля навсякъде, а само в "раздутите" в момента области."
Но коя е тази миризлива глава, за която говори юристът д-р Беате Пфайл?
Възможно ли е - както се описва диктатурата като форма на управление - да съществува група хора, които се характеризират
с широкообхватна до неограничена политическа власт? Да, има!
Това е глобалната мрежа от окултни тайни общества, които са проникнали във всички сфери на обществото и
ги контролират в съответствие със своите интереси.
Както е показано подробно в документалния филм "Weltgefahr: Höchstgrad-Freimaurerei" ,
масонството има много силно влияние върху политиката.
В своите организации, като Световния икономически форум WEF или Билдербергската група, най-висшите представители на политиката,
медиите, бизнеса и финансовия елит се срещат при закрити врати, обсъждат глобални планове
и определят посоката на тяхното изпълнение.
На тези тайни срещи присъстват например най-големите финансови гиганти като BlackRock и
Vanguard, които доминират на световния финансов пазар.
Поканени бяха и настоящият федерален канцлер Фридрих Мерц, както и Ангела Меркел, Олаф Шолц и Аналена Баербок.
Преди това Фридрих Мерц беше член на Надзорния съвет на BlackRock от 2016 до 2020 г. и веднага след
като зае поста, натрупа огромни дългове за Германия.
Освен това програмата на WEF "Млади глобални лидери" също така обучава и развива млади политици, които след това
се издигат на най-високите политически постове с цел да се гарантира, че те действат в духа си .
Очевидно е, че това влияние сега има и далечни последици за съдебната власт и за
цялото разделение на властите - както виждате.
Затова на въпроса дали в Германия все още съществува разделение на властите трябва да се отговори с ясно "не".
Мрежата от масони използва политиката в своя полза, а тя от своя страна използва в своя полза другите власти, като например
Службата за защита на конституцията и Конституционния съд.
Съответства ли такава система на функционираща демокрация?
Заключение: Уважаеми зрители, очевидно върховенството на закона в Германия е в много лошо състояние.
Ето защо все повече трябва да се увеличава задължението на всеки човек да наблюдава, разкрива и оповестява злоупотребите с власт.
В Kla.TV можете да помогнете по всяко време!
Функциониращата демокрация се нуждае от хора, които не търпят мълчаливо нежелани политически
събития, а активно и проактивно изискват отговорност.
Това е единственият начин да се гарантира, че няма да бъдем управлявани от диктатура, чиито нишки завършват в масонска мрежа.
В крайна сметка една известна поговорка гласи: "Който спи в демокрация, се събужда в диктатура".
Функциониращата конституционна държава и демократичното общество процъфтяват благодарение на
разнообразието на мненията, а не на диктатурата на мненията.
Особено не във важните области на разделението на властите в политиката, защитата на
конституцията, конституционния съд и медиите.