Trīs jaunu Federālās Konstitucionālās tiesas tiesnešu iecelšana amatā pēdējos mēnešos ir
pāraugusi Bundestāga partiju politiskajā cīņā.
Īpaša uzmanība tika pievērsta pretrunīgi vērtētajam SPD kandidātam Brosiusam-Gersdorfam kā
Federālās Konstitucionālās tiesas tiesnesim.
Jūlijā notikušajās Izlūkošanas komitejas vēlēšanās, kuras uzdevums ir uzraudzīt Federālā izlūkošanas dienesta, Federālā
Konstitūcijas aizsardzības biroja un Militārās pretizlūkošanas dienesta darbu, valdīja līdzīga partiju ķīviņu cīņa.
Komitejā netika ievēlēti ne AfD deputāti, ne Kreisās partijas priekšsēdētāja Heidi Reihinneka.
Tas nozīmēja, ka komitejā kā vienīgais opozīcijas deputāts palika tikai Zaļās partijas vadītāja vietnieks Konstantīns fon Notcs.
Acīmredzot notiek liela cīņa par to, lai šos varas dalīšanas amatus ieņemtu tikai cilvēki no savām rindām.
Tomēr, ja partiju politiskajām interesēm ir tik liela ietekme uz šādiem lēmumiem, rodas jautājums, kāda ir
vispārējā situācija attiecībā uz varas dalīšanu Vācijā?
Tāpēc ir svarīgāk nekā jebkad agrāk pievērsties tiesiskumam un varas dalīšanai Vācijā.
Pirmais jautājums, uz kuru jāatbild, ir, kā tas pašlaik tiek regulēts Vācijā.
Pamatprincips ir tāds, ka valsts varas sadalījums starp vairākām valsts iestādēm kalpo varas
ierobežošanai un brīvības un vienlīdzības nodrošināšanai.
Ir likumdevēja vara - Bundestāgs un Bundesrats.
Izpildvara, izpildvara, t.i., valdība līdz pat zemākajam līmenim, līdz pat policijai.
Un tiesu vara, tiesu vara ar Federālo konstitucionālo tiesu un augstākajām tiesām.
Neoficiāli plašsaziņas līdzekļus dēvē par ceturto varu, jo to uzdevums ir kontrolēt pārējās varas.
Otrkārt, rodas jautājums: kā un kas izmanto šīs pilnvaras Vācijā?
Konstitūcijas aizsardzības biroja prezidentu ieceļ federālais iekšlietu ministrs, bet Izlūkošanas komiteju ievēlē Bundestāgs.
Pusi Konstitucionālās tiesas locekļu ievēl Bundestāgs, bet otru pusi - Bundesrats.
Tas nozīmē, ka pašreiz ievēlētie politiķi galu galā lemj par visām pilnvarām.
Plašsaziņas līdzekļi saņem aptuveni 8,5 miljardus gadā no federālās valdības, t.i., no tiem, kam tos vajadzētu uzraudzīt.
Jums arī jāzina, ka prokuratūrai Vācijā ir saistošas instrukcijas.
Konkrēti tas nozīmē, ka prokuratūra, kas ir daļa no izpildvaras, ir pakļauta Tieslietu ministrijai, t.i., tiesu
varai, kas faktiski ir pretrunā Vācijas konstitūcijā noteiktajam varas dalīšanas principam.
Tiesneši formāli ir neatkarīgi.
Tik daudz par pašreizējo situāciju Vācijā.
Bet tagad rodas šāds jautājums:
Kas notiks, kad šīs kontroles iestādes arvien vairāk iznīdēs visus cilvēkus, kas atšķiras no oficiālā politkorektā viedokļa?
Tas nenovēršami nozīmētu, ka kurss tiks noteikts diktatūras virzienā!
Diktatūras definīcija ir pārvaldes forma, ko raksturo atsevišķas valdošas personas, diktators vai valdoša
personu grupa ar tālejošu līdz neierobežotu politisko varu.
Lūk, daži neseni piemēri, kad atšķirīgu politisko uzskatu dēļ cilvēki tika vai nu paaugstināti amatā, vai atcelti no amata:
1. Stephan Harbarth
2020. gada 15. maijā Bundesrats ievēlēja Stefanu Harbartu par Federālās Konstitucionālās tiesas priekšsēdētāju, saņemot gandrīz
vienbalsīgu CDU/CSU, SPD, FDP un Zaļo atbalstu no visām partijām.
Tas notika, lai gan Harbarts bija iesaistīts lielākajā nodokļu krāpšanā Vācijas vēsturē - tā dēvētajā kumex nodokļu skandālā.
Saskaņā ar dažādu avotu sniegto informāciju bankas ar nelegālu akciju darījumu palīdzību
izkrāpa no Vācijas valsts līdz pat 35 miljardiem eiro.
Bijusī vecākā prokurore Anne Brorhilkere tika uzskatīta par svarīgāko izmeklētāju tajā laikā.
Izmeklēšanas laikā viņas ceļā tika likti milzīgi šķēršļi.
2024. gada aprīlī viņa beidzot atkāpās no prokurores amata un pievienojās pilsoņu kustībai Finanzwende.
Viņa to pamato ar to, ka viņu vairs nesaista politiskie ierobežojumi.
Viņa sūdzējās, ka finanšu noziegumi Vācijā pārāk bieži tiek uzskatīti par nenozīmīgu pārkāpumu.
"Bet runa ir par miljardiem, kuru mums visiem pietrūkst un kuri mums beidzot ir jāatgūst," Brorhilkers teica burtiski.
Finanšu sektors ir "liela, ļoti labi saistīta nozare", kas ir ļoti ieinteresēta novērst efektīvu kontroli un kumulatīvo
darījumu kriminālvajāšanu. Acīmredzot viņiem tas izdodas.
Brorhilker kritizēja attiecīgo iestāžu "apgrūtinošo attieksmi".
Rodas iespaids, "ka finanšu ministrijas ir tuvāk finanšu lobijam nekā iedzīvotājiem".
2. Hanss-Georgs Maaßen
Bijušais Konstitūcijas aizsardzības biroja priekšsēdētājs no 2012. līdz 2018. gadam kritizēja plašsaziņas
līdzekļu līdzsvara trūkumu un manipulatīvo atspoguļojumu par 2018. gada nemieriem Ķemnicā.
Pēc neilga laika viņš tika atbrīvots no Konstitūcijas aizsardzības biroja prezidenta amata.
3. Christian Dettmar
Veimāras ģimenes tiesas tiesnesis Kristians Dettmārs (Christian Dettmar) atcēla noteikumus par
koronavīrusu divās skolās, par ko izraisīja daudz diskusiju.
Viņam tika piespriests divu gadu nosacīts cietumsods, viņš tika atbrīvots no amata un zaudēja pensiju.
4. Dr. Reiner Füllmich
Advokāts Dr. Reiners Fīlmihs bija projekta, kas kļuva pazīstams kā otrā Nirnberga, priekšgalā un bija
viens no Koronas izmeklēšanas komitejas dibinātājiem.
Viņa komiteja aptaujāja aptuveni 150 zinātniekus un ekspertus no visas pasaules, kā arī
bijušos Pasaules Veselības organizācijas darbiniekus.
Viņu atklājumi liecināja, ka Covid pasākumi ir pirmie soļi plānā, kura mērķis ir iznīcināt reģionālo ekonomiku, lai padarītu
iedzīvotājus atkarīgus no globālajām piegādes ķēdēm, un ka to mērķis ir samazināt iedzīvotāju skaitu un izveidot
pasaules valdību Apvienoto Nāciju Organizācijas vadībā.
Dr. Reiners Fīlmihs tika apcietināts.
Šie bija tikai daži piemēri, kad atšķirīgi politiskie uzskati noveda pie tūlītējas atcelšanas no amata.
Vācu tiesību zinātniece, neatkarīga akadēmiķe, Eiropas Padomes eksperte Beate Sibille Pfeila (Beate Sybille Pfeil), kas
nodarbojas ar cilvēktiesībām, mazākumtautību tiesībām Eiropā, valsts un konstitucionālajām tiesībām,
rezumē pašreizējo tiesisko situāciju Vācijā šādi:
"Ir labi zināms, ka prokurori Vācijā nav neatkarīgi, bet gan pakļauti atbildīgās Tieslietu ministrijas norādījumiem, kas
faktiski pārkāpj Pamatlikumā noteikto varas dalīšanas principu.
Tam, visticamāk, būs liela nozīme, vēršoties pret valdības kritiķiem.
Tiesneši formāli ir neatkarīgi. Taču problēma sākas ar to, ka tiesneši arī ir cilvēki un daudzi no viņiem, tāpat kā lielākā
daļa cilvēku, ir propagandas upuri un tāpēc pārkāpj likumu.
Citus iebiedē tādi spriedumi, kāds tika pasludināts pret Veimāras tiesnesi Kristianu Detmaru.
Varētu pieņemt, ka tiesu vara ir politizēta atsevišķos vadošos amatos.
Harbarta lieta šeit runā par daudz.
Kopš 2020. gada mēs vairs nevaram paļauties uz to, ka Federālā Konstitucionālā tiesa patiešām spriedīs saskaņā ar Pamatlikumu.
Zivis smird no galvas. Daudzi ar to vienkārši skrien.
Tas nenozīmē, ka tieslietu sistēma ir neveiksmīga visur, taču tas nozīmē, ka tā ir neveiksmīga
tajās jomās, kuras pašlaik tiek "uzkurinātas".""
Bet kas ir šī smirdīgā galva, par kuru šeit runā tiesību zinātniece Dr. Beate Pfeil?
Vai ir iespējams, ka pastāv - kā to raksturo diktatūra kā valdīšanas veids - cilvēku grupa, kurai ir
raksturīga tālejoša līdz neierobežota politiskā vara? Jā, ir!
Tas ir globāls okultisma slepeno biedrību tīkls, kas ir iefiltrējies visās sabiedrības
jomās un kontrolē tās atbilstoši savām interesēm.
Kā detalizēti parādīts dokumentālajā filmā "Weltgefahr: Höchstgrad-Freimaurerei" ,
masonijai ir ļoti spēcīga ietekme uz politiku.
Savās organizācijās, piemēram, Pasaules ekonomikas forumā WEF vai Bilderbergu grupā, aiz slēgtām durvīm tiekas augstākā līmeņa
politiķi, plašsaziņas līdzekļu, uzņēmējdarbības un finanšu elite, apspriež globālās
dienaskārtības un nosaka to īstenošanas virzienu.
Šajās slepenajās sanāksmēs piedalās, piemēram, tādi lielākie finanšu giganti kā BlackRock
un Vanguard, kas dominē pasaules finanšu tirgū.
Uz tikšanos bija uzaicināts arī pašreizējais federālais kanclers Frīdrihs Mercs, kā arī
Angela Merkele, Olafs Šolcs un Annalena Baireboka.
Frīdrihs Mercs (Friedrich Merz) iepriekš no 2016. līdz 2020. gadam bija BlackRock Uzraudzības padomes loceklis, un
uzreiz pēc stāšanās amatā viņš Vācijai iekrāja milzīgus parādus.
Turklāt WEF programma "Jaunie globālie līderi" arī apmāca un attīsta jaunos politiķus, kuri pēc tam tiek
izvirzīti augstākajos politiskajos amatos, lai nodrošinātu, ka viņi darbojas saskaņā ar savu garu .
Acīmredzot šai ietekmei tagad ir tālejošas sekas arī uz tiesu varu un visu varas dalīšanu - kā redzams.
Tāpēc uz jautājumu, vai Vācijā joprojām pastāv varas dalīšana, jāatbild ar skaidru "nē".
Brīvmūrnieku tīkls izmanto politiku savā labā, un politika savukārt izmanto savā labā citas varas iestādes, piemēram,
Konstitūcijas aizsardzības biroju un Konstitucionālo tiesu.
Vai šāda sistēma atbilst funkcionējošai demokrātijai?
Secinājums: Dārgie skatītāji, acīmredzot tiesiskums Vācijā ir ļoti sliktā stāvoklī.
Tāpēc aizvien biežāk par katra indivīda pienākumu būtu jākļūst varas ļaunprātīgas
izmantošanas novērošanai, atklāšanai un publiskošanai.
Kla.TV jūs varat palīdzēt jebkurā laikā!
Funkcionējošai demokrātijai ir vajadzīgi cilvēki, kas nevis klusībā pacieš nevēlamas politiskās
norises, bet gan aktīvi un proaktīvi pieprasa atbildību.
Tas ir vienīgais veids, kā nodrošināt, ka mūs nevalda diktatūra, kuras pavedieni beidzas ar masonu tīklu.
Galu galā, labi zināms teiciens vēsta: "Kas guļ demokrātijā, tas pamostas diktatūrā".
Funkcionējoša konstitucionāla valsts un demokrātiska sabiedrība attīstās uz viedokļu
daudzveidības, nevis uz viedokļu diktatūras pamata.
Īpaši ne svarīgajās politikas, konstitucionālās aizsardzības, konstitucionālās tiesas un
plašsaziņas līdzekļu varas dalīšanas jomās.