Vymenovanie troch nových sudcov Spolkového ústavného súdu sa v posledných mesiacoch zvrhlo
na politický zápas medzi stranami v Bundestagu.
Týkalo sa to najmä kontroverzného kandidáta SPD Brosiusa-Gersdorfa na sudcu Spolkového ústavného súdu.
Júlové voľby Výboru pre spravodajské služby, ktorého úlohou je kontrolovať činnosť Federálnej spravodajskej služby,
Federálneho úradu na ochranu ústavy a Vojenskej kontrarozviedky, sa niesli v znamení podobných straníckych ťahaníc.
Do výboru neboli zvolení členovia AfD ani predsedníčka strany Ľavica Heidi Reichinnek.
To znamenalo, že vo výbore zostal ako jediný opozičný poslanec len podpredseda Strany zelených Konstantin von Notz.
Je zrejmé, že sa vedie veľký boj o to, aby tieto pozície oddelenia moci boli obsadzované len ľuďmi z vlastných radov.
Ak však majú politické záujmy strán taký veľký vplyv na takéto rozhodnutia, vynára sa otázka, aká
je celková situácia v oblasti deľby moci v Nemecku?
Preto je dôležitejšie ako kedykoľvek predtým pozrieť sa bližšie na právny štát a deľbu moci v Nemecku.
Prvou otázkou, ktorú treba riešiť, je, ako je to v súčasnosti upravené v Nemecku.
Základným princípom je, že rozdelenie štátnej moci medzi viaceré štátne orgány slúži na
obmedzenie moci a zabezpečenie slobody a rovnosti.
Existuje zákonodarná moc, zákonodarná moc Spolkového snemu a Spolkovej rady.
Výkonná, exekutívna moc, t. j. vláda až po najnižšiu úroveň polície.
A súdnictvo, súdna moc so Spolkovým ústavným súdom a najvyššími súdmi.
Médiá sa neoficiálne nazývajú štvrtou mocou, pretože ich skutočnou úlohou je kontrolovať tieto ostatné moci.
Po druhé, vyvstáva otázka: Ako a kto tieto právomoci v Nemecku využíva?
Predsedu Úradu na ochranu ústavy vymenúva spolkový minister vnútra a Výbor pre spravodajstvo volí Spolkový snem.
Polovica členov Ústavného súdu je volená Spolkovým snemom a druhá polovica Spolkovou radou.
To znamená, že v súčasnosti zvolení politici rozhodujú o všetkých právomociach.
Médiá dostávajú ročne približne 8,5 miliardy od federálnej vlády, teda od tých, ktorí by ich mali sledovať.
Musíte tiež vedieť, že prokuratúra v Nemecku je viazaná pokynmi.
Konkrétne to znamená, že prokuratúra, ktorá je súčasťou výkonnej moci, podlieha ministerstvu spravodlivosti, t. j. súdnictvu,
čo je vlastne v rozpore so zásadou deľby moci v nemeckej ústave.
Sudcovia sú formálne nezávislí.
Toľko k súčasnej situácii v Nemecku.
Teraz však vzniká nasledujúca otázka:
Čo sa stane, keď tieto kontrolné orgány čoraz viac vylučujú všetkých ľudí, ktorí sa
odchyľujú od oficiálneho politicky korektného názoru?
To by nevyhnutne znamenalo, že by sa smerovalo k diktatúre!
Definícia diktatúry je forma vlády, ktorá sa vyznačuje jednotlivými vládnucimi osobami, diktátorom alebo vládnucou
skupinou osôb s rozsiahlou až neobmedzenou politickou mocou.
Tu je niekoľko nedávnych príkladov, keď boli ľudia buď povýšení do vysokých funkcií, alebo
odvolaní z funkcií kvôli odlišným politickým názorom:
1. Stephan Harbarth
Dňa 15. mája 2020 bol Stephan Harbarth zvolený za predsedu Spolkového ústavného súdu Spolkovou radou v takmer
jednomyseľnom hlasovaní CDU/CSU, SPD, FDP a Zelených.
Stalo sa tak aj napriek tomu, že Harbarth bol zapletený do najväčšieho daňového podvodu v
dejinách Nemecka - takzvaného daňového škandálu cum-ex.
Podľa rôznych zdrojov banky podvodom pripravili nemecký štát až o 35 miliárd eur pomocou nezákonných obchodov s akciami.
Bývalá vrchná štátna zástupkyňa Anne Brorhilkerová bola v tom čase považovaná za najdôležitejšiu vyšetrovateľku.
Počas vyšetrovania sa jej do cesty postavili obrovské prekážky.
V apríli 2024 sa napokon vzdala funkcie prokurátorky a vstúpila do občianskeho hnutia Finanzwende.
Odôvodňuje to tým, že už nie je viazaná politickými obmedzeniami.
Sťažovala sa, že finančná trestná činnosť sa v Nemecku príliš často považuje za banálny priestupok.
"Ale ide o miliardy, ktoré nám všetkým chýbajú a ktoré musíme konečne získať späť," povedal doslova Brorhilker.
Finančný sektor je "veľké, veľmi dobre prepojené odvetvie", ktoré má veľký záujem na tom, aby sa zabránilo účinnej kontrole
a stíhaniu kumulatívnych transakcií. Zjavne im to prechádza.
Brorhilker kritizoval "obštrukčný postoj" príslušných orgánov.
Človek má dojem, "že ministerstvá financií majú bližšie k finančnej lobby ako k občanom".
2. Hans-Georg Maaßen
Bývalý predseda Úradu na ochranu ústavy v rokoch 2012 až 2018 kritizoval nevyvážené a manipulatívne
spravodajstvo médií o nepokojoch v Chemnitzi v roku 2018.
Krátko nato bol odvolaný z funkcie predsedu Úradu na ochranu ústavy.
3. Christian Dettmar
Sudca rodinného súdu vo Weimare Christian Dettmar zrušil pravidlá týkajúce sa koronavírusu na dvoch školách.
Dostal dvojročný podmienečný trest odňatia slobody, bol prepustený z funkcie a prišiel o dôchodok.
4. Dr. Reiner Füllmich
Právnik Dr. Reiner Füllmich stál na čele projektu, ktorý sa stal známym ako druhý Norimberg, a
bol spoluzakladateľom vyšetrovacieho výboru Corona.
Jeho výbor viedol rozhovory s približne 150 vedcami a odborníkmi z celého sveta, ako aj s bývalými
zamestnancami Svetovej zdravotníckej organizácie.
Ich zistenia ukázali, že opatrenia Covidu sú prvými krokmi v pláne zničiť regionálne ekonomiky, aby sa obyvateľstvo stalo
závislým od globálnych dodávateľských reťazcov, a že ich cieľom je znížiť počet
obyvateľov a vytvoriť svetovú vládu pod vedením OSN.
Dr. Reiner Füllmich bol vzatý do väzby.
To bolo len niekoľko príkladov, keď nesúhlas s politickými názormi viedol k okamžitému odvolaniu z funkcie.
Nemecká právnička Dr. Beate Sybille Pfeil, nezávislá akademička, expertka Rady Európy so zameraním na ľudské práva,
práva národnostných menšín v Európe, štátne a ústavné právo, sumarizuje súčasnú právnu situáciu v Nemecku takto:
"Je všeobecne známe, že prokurátori v Nemecku nie sú nezávislí, ale podliehajú pokynom príslušného ministerstva spravodlivosti,
čím sa vlastne porušuje zásada deľby moci v základnom zákone.
To pravdepodobne zohrá dôležitú úlohu pri zásahu proti kritikom vlády.
Sudcovia sú formálne nezávislí. Problém však začína tým, že sudcovia sú tiež ľudia a mnohí z nich, podobne ako
väčšina ľudí, sú obeťami propagandy, a preto porušujú zákon.
Ďalších zastrašujú rozsudky, ako bol napríklad rozsudok nad weimarským sudcom Christianom Dettmarom.
Možno predpokladať, že súdnictvo je na jednotlivých vedúcich pozíciách spolitizované.
Prípad Harbarth tu hovorí jasnou rečou.
Od roku 2020 sa už nemôžeme spoliehať na to, že Spolkový ústavný súd bude skutočne rozhodovať v súlade so základným zákonom.
Ryba smrdí od hlavy. Mnohí s ňou jednoducho utekajú.
To neznamená, že súdny systém teraz zlyháva všade, ale v oblastiach, ktoré sú v súčasnosti "prehnané"."
Ale kto je tá smradľavá hlava, o ktorej tu hovorí právnička Dr. Beate Pfeil?
Je možné, aby - ako sa opisuje diktatúra ako forma vlády - existovala skupina ľudí, ktorí sa vyznačujú
ďalekosiahlou až neobmedzenou politickou mocou? Áno, existuje!
Je to globálna sieť okultných tajných spoločností, ktoré prenikli do všetkých oblastí
spoločnosti a ovládajú ich podľa svojich záujmov.
Ako je podrobne ukázané v dokumente "Weltgefahr: Höchstgrad-Freimaurerei" ,
slobodomurárstvo má veľmi silný vplyv na politiku.
V ich organizáciách, ako je Svetové ekonomické fórum WEF alebo skupina Bilderberg, sa za zatvorenými dverami stretávajú
najvyššie politické, mediálne, podnikateľské a finančné elity, diskutujú o globálnych programoch a určujú smer ich realizácie.
Na týchto tajných stretnutiach sa zúčastňujú napríklad najväčšie finančné giganty, ako sú BlackRock
a Vanguard, ktoré ovládajú svetový finančný trh.
Pozvaný bol aj súčasný spolkový kancelár Friedrich Merz, ako aj Angela Merkelová, Olaf Scholz a Annalena Baerbocková.
Friedrich Merz bol v rokoch 2016 až 2020 členom dozornej rady spoločnosti BlackRock a hneď po
nástupe do funkcie narobil Nemecku obrovské dlhy.
Okrem toho program WEF Young Global Leaders tiež školí a rozvíja mladých politikov, ktorí sú potom vyzdvihovaní do najvyšších
politických funkcií s cieľom zabezpečiť, aby konali v ich duchu .
Tento vplyv má teraz zjavne ďalekosiahle dôsledky aj na súdnictvo a celú deľbu moci - ako vidíte.
Preto na otázku, či v Nemecku ešte existuje deľba moci, treba odpovedať jasným "nie".
Sieť slobodomurárov využíva politiku vo svoj prospech a politika zasa využíva vo svoj prospech ostatné
moci, ako napríklad Úrad na ochranu ústavy a Ústavný súd.
Zodpovedá takýto systém fungujúcej demokracii?
Záver: Vážení diváci, právny štát v Nemecku je zrejme vo veľmi zlom stave.
Preto by sa malo čoraz viac stať povinnosťou každého jednotlivca pozorovať, odhaľovať a zverejňovať zneužívanie moci.
Na Kla.TV môžete pomôcť kedykoľvek!
Fungujúca demokracia potrebuje ľudí, ktorí nebudú mlčky tolerovať nežiaduci politický vývoj, ale
budú aktívne a proaktívne vyžadovať zodpovednosť.
Len tak sa dá zabezpečiť, aby nám nevládla diktatúra, ktorej vlákna sa končia v slobodomurárskej sieti.
Koniec koncov, známe príslovie hovorí: "Kto spí v demokracii, zobudí sa v diktatúre".
Fungujúci ústavný štát a demokratická spoločnosť sa rozvíjajú na základe rôznorodosti názorov, nie na základe diktatúry názorov.
Najmä nie v dôležitých oblastiach deľby moci politiky, ochrany ústavy, ústavného súdu a médií.