Imenovanje treh novih sodnikov Zveznega ustavnega sodišča se je v zadnjih mesecih sprevrglo
v politični spopad med strankami v Bundestagu.
Šlo je zlasti za sporno kandidatko SPD Brosius-Gersdorf za sodnico zveznega ustavnega sodišča.
Julijske volitve odbora za obveščevalne zadeve, ki je zadolžen za nadzor dela Zvezne obveščevalne službe, Zveznega
urada za zaščito ustave in Vojaške protiobveščevalne službe, je zaznamovala podobna strankarska prepirljivost.
V odbor niso bili izvoljeni niti člani AfD niti predsednica stranke Levica Heidi Reichinnek.
Tako je v odboru kot edini opozicijski poslanec ostal le namestnik vodje Zelenih Konstantin von Notz.
Očitno je, da si zelo prizadevajo, da bi te položaje v okviru delitve oblasti zasedali le ljudje iz lastnih vrst.
Če imajo strankarski politični interesi tako velik vpliv na takšne odločitve, se postavlja vprašanje,
kakšno je splošno stanje glede delitve oblasti v Nemčiji?
Zato je bolj kot kdaj koli prej pomembno, da si podrobneje ogledamo pravno državo in delitev oblasti v Nemčiji.
Najprej je treba odgovoriti na vprašanje, kako je to trenutno urejeno v Nemčiji.
Osnovno načelo je, da se z razdelitvijo državne oblasti med več državnih organov
omejuje oblast ter zagotavlja svoboda in enakost.
Tu je zakonodajna oblast, zakonodajna oblast Bundestaga in Bundesrata.
Izvršilna, izvršilna oblast, tj. vlada do najnižje ravni, do policije.
In sodstvo, sodna oblast z zveznim ustavnim sodiščem in vrhovnimi sodišči.
Neuradno se medijem reče četrta oblast, saj je njihova dejanska naloga nadzorovati te druge oblasti.
Drugič, postavlja se vprašanje: Kako in kdo uporablja ta pooblastila v Nemčiji?
Predsednika Urada za zaščito ustave imenuje zvezni minister za notranje zadeve, obveščevalni odbor pa izvoli Bundestag.
Polovico članov ustavnega sodišča izvoli Bundestag, drugo polovico pa Bundesrat.
To pomeni, da trenutno izvoljeni politiki odločajo o vseh pristojnostih.
Mediji od zvezne vlade, torej od tistih, ki bi jih morali spremljati, letno prejmejo približno 8,5 milijarde evrov.
Vedeti morate tudi, da je državno tožilstvo v Nemčiji vezano na navodila.
Konkretno to pomeni, da je državno tožilstvo, ki je del izvršilne veje oblasti, podrejeno ministrstvu za
pravosodje, tj. sodstvu, kar je dejansko v nasprotju z načelom delitve oblasti iz nemške ustave.
Sodniki so formalno neodvisni.
Toliko o trenutnih razmerah v Nemčiji.
Zdaj pa se postavlja naslednje vprašanje:
Kaj se zgodi, ko ti nadzorni organi vse bolj izločajo vse ljudi, ki odstopajo od uradnega politično korektnega mnenja?
To bi neizogibno pomenilo, da bi bila smer usmerjena v diktaturo!
Diktatura je oblika vladavine, za katero je značilna vladajoča oseba, diktator, ali vladajoča
skupina oseb z daljnosežno do neomejeno politično močjo.
Tukaj je nekaj nedavnih primerov, ko so bili ljudje zaradi drugačnih političnih mnenj povišani
na visoke položaje ali odstranjeni s položajev:
1. Stephan Harbarth
15. maja 2020 je bil Stephan Harbarth s skoraj soglasno podporo vseh strank CDU/CSU, SPD, FDP in Zelenih
izvoljen za predsednika Zveznega ustavnega sodišča.
To se je zgodilo, čeprav je bil Harbarth vpleten v največjo davčno goljufijo v nemški
zgodovini - tako imenovani davčni škandal cum-ex.
Po navedbah različnih virov so banke s pomočjo nezakonitih poslov z delnicami nemško državo ogoljufale za do 35 milijard evrov.
Nekdanja višja državna tožilka Anne Brorhilker je takrat veljala za najpomembnejšo preiskovalko.
Med preiskavo so ji bile na poti postavljene velike ovire.
Aprila 2024 je dokončno odstopila s položaja državne tožilke in se pridružila državljanskemu gibanju Finanzwende.
Razlaga: ni več zavezana političnim zadržkom.
Pritožila se je, da se finančni kriminal v Nemčiji prepogosto obravnava kot nepomemben prekršek.
"Gre pa za milijarde, ki jih vsi pogrešamo in jih moramo končno dobiti nazaj," je dobesedno povedal Brorhilker.
Finančni sektor je "velika, zelo dobro povezana industrija", ki je zelo zainteresirana za preprečevanje učinkovitega
nadzora in pregona transakcij cum-cum. Očitno jim to uspeva.
Brorhilker je kritiziral "obstruktivni odnos" zadevnih organov.
Občutek je, "da so finančna ministrstva bližje finančnemu lobiju kot državljanom".
2. Hans-Georg Maaßen
Nekdanji predsednik Urada za zaščito ustave med letoma 2012 in 2018 je kritiziral pomanjkanje uravnoteženosti in
manipulativno poročanje medijev o nemirih v Chemnitzu leta 2018.
Kmalu zatem je bil razrešen s položaja predsednika Urada za zaščito ustave.
3. Christian Dettmar
Sodnik družinskega sodišča v Weimarju Christian Dettmar je v zelo odmevni odločitvi
preklical pravila o koronavirusu v dveh šolah.
Dobil je dveletno pogojno zaporno kazen, bil razrešen s položaja in izgubil pokojnino.
4. Dr. Reiner Füllmich
Odvetnik Dr. Reiner Füllmich je bil na čelu projekta, ki je postal znan kot drugi Nürnberg,
in soustanovitelj preiskovalnega odbora Corona.
Njegova komisija je opravila pogovore z okoli 150 znanstveniki in strokovnjaki z vsega sveta ter
nekdanjimi zaposlenimi v Svetovni zdravstveni organizaciji.
Njihove ugotovitve so pokazale, da so ukrepi Covid prvi korak v načrtu za uničenje regionalnih gospodarstev, da bi prebivalstvo
postalo odvisno od globalnih dobavnih verig, in da je njihov cilj zmanjšanje števila prebivalstva in
vzpostavitev svetovne vlade pod vodstvom Združenih narodov.
Dr. Reiner Füllmich je bil v priporu.
To je le nekaj primerov, ko je drugačno politično mnenje vodilo v takojšnjo odstranitev s položaja.
Nemška pravnica Dr. Beate Sybille Pfeil, neodvisna akademikinja, strokovnjakinja Sveta Evrope, ki se ukvarja s človekovimi
pravicami, pravicami narodnih manjšin v Evropi, državnim in ustavnim pravom, povzema
trenutni pravni položaj v Nemčiji takole:
"Znano je, da državni tožilci v Nemčiji niso neodvisni, ampak so podrejeni navodilom pristojnega ministrstva za pravosodje,
kar dejansko krši načelo delitve oblasti iz temeljnega zakona.
To bo verjetno igralo pomembno vlogo pri zatiranju vladnih kritikov.
Sodniki so formalno neodvisni. Toda težava se začne že pri dejstvu, da so tudi sodniki ljudje in da so mnogi med njimi, tako
kot večina ljudi, žrtve propagande in zato kršijo zakonodajo.
Druge prestrašijo sodbe, kot je bila tista proti weimarskemu sodniku Christianu Dettmarju.
Lahko bi domnevali, da je sodstvo na posameznih vodstvenih položajih spolitizirano.
Primer Harbarth je v tem primeru zelo zgovoren.
Od leta 2020 se ne moremo več zanašati na zvezno ustavno sodišče, da bo dejansko sodilo v skladu z osnovnim zakonom.
Riba smrdi od glave. Mnogi preprosto teœejo z njo.
To ne pomeni, da je pravosodni sistem neuspešen povsod, pomeni pa, da je neuspešen na področjih, ki se trenutno "izpostavljajo"."
Kdo pa je ta smrdeča glava, o kateri govori pravna znanstvenica Dr. Beate Pfeil?
Ali obstaja - kot je opisano v diktaturi kot obliki vladavine - skupina ljudi, za katero je značilna
daljnosežna do neomejena politična oblast? Da, obstaja!
Gre za globalno mrežo okultnih tajnih družb, ki so se infiltrirale na vsa področja družbe
in jih nadzorujejo v skladu s svojimi interesi.
Kot je podrobno prikazano v dokumentarnem filmu "Weltgefahr: Höchstgrad-Freimaurerei" , ima
prostozidarstvo zelo močan vpliv na politiko.
V njihovih organizacijah, kot sta Svetovni gospodarski forum WEF ali skupina Bilderberg, se za zaprtimi vrati srečujejo najvišji
predstavniki politike, medijev, poslovne in finančne elite, razpravljajo o globalnih
načrtih in določajo smer njihovega izvajanja.
Teh tajnih srečanj se na primer udeležujejo največji finančni velikani, kot sta BlackRock in
Vanguard, ki obvladujeta svetovni finančni trg.
Povabljeni so bili tudi sedanji zvezni kancler Friedrich Merz ter Angela Merkel, Olaf Scholz in Annalena Baerbock.
Friedrich Merz je bil pred tem med letoma 2016 in 2020 član nadzornega sveta družbe BlackRock, takoj
po nastopu funkcije pa je Nemčijo močno zadolžil.
Poleg tega program WEF Young Global Leaders usposablja in razvija mlade politike, ki jih nato povzdigne na najvišje politične
položaje, da bi zagotovil njihovo delovanje v njihovem duhu .
Seveda ima ta vpliv zdaj tudi daljnosežne posledice za sodstvo in celotno delitev oblasti - kot lahko vidite.
Zato je treba na vprašanje, ali v Nemčiji še vedno obstaja delitev oblasti, odgovoriti z jasnim "ne".
Mreža prostozidarjev uporablja politiko v svojo korist, ta pa v svojo korist uporablja druge oblasti,
kot sta Urad za varstvo ustave in Ustavno sodišče.
Ali tak sistem ustreza delujoči demokraciji?
Sklep: Spoštovani gledalci, očitno je stanje pravne države v Nemčiji zelo slabo.
Zato bi moralo postati dolžnost vsakega posameznika, da opazuje, razkriva in objavlja zlorabe oblasti.
Pri Kla.TV lahko pomagate kadar koli!
Delujoča demokracija potrebuje ljudi, ki ne bodo tiho prenašali nezaželenega političnega dogajanja,
temveč bodo dejavno in proaktivno zahtevali odgovornost.
Le tako lahko zagotovimo, da nam ne bo vladala diktatura, katere niti se končajo v masonski mreži.
Navsezadnje je znan pregovor: "Kdor spi v demokraciji, se zbudi v diktaturi."
Delujoča ustavna država in demokratična družba uspevata na raznolikosti mnenj, ne na diktaturi mnenj.
Še posebej ne na pomembnih področjih delitve oblasti v politiki, ustavnega varstva, ustavnega sodišča in medijev.