Именовање тројице нових судија у Савезни уставни суд претворило се у политичку повлачиљку између
странака у Бундестагу у последњих неколико месеци.
Посебно се ово односило на контроверзног кандидата Социјалдемократске партије Немачке
Бросиус-Герсдорф за судију Савезног уставног суда.
Током избора Комитета за обавештајне послове у јулу вођена је слична партијска борба, чији је задатак да
надгледа рад Савезне обавештајне службе, Савезног уreda за заштиту Устава и Војне контраобавештајне службе.
Ни посланици AfD-а ни председница Леве партије Хајди Рајхнек нису изабрани у одбор.
Ово је оставило Константина фон Ноца, заменика вође посланичке групе Зелених, као јединог опозиционог посланика у овом одбору.
Очигледно се води велика битка да се обезбеди да се ове позиције моћи попуне само људима из својих редова.
Међутим, када партијски политички интереси имају такав значајан утицај на одлуке ове врсте, поставља се
питање: какво је укупно стање раздвајања власти у Немачкој?
Зато је важније него икад ближе погледати владавину права и раздвајање власти у Немачкој.
Прво ћемо испитати како се ово тренутно регулише у Немачкој.
Основно начело је да расподела државне власти међу неколико државних органа служи
ограничавању власти и заштити слободе и једнакости.
Постоји законодавни орган, законодавна власт Бундестага и Бундесрата.
Извршна грана, извршна власт, односно влада до најнижег нивоа, полиција.
А судство, судска власт, са Савезним уставним судом и највишим судовима.
Медији се неформално називају четвртим сталежом, јер се сматра да је њихов задатак да контролишу остале сталеже.
Друго, поставља се питање: Како и од стране кога се ове власти користе у Немачкој?
Председник Канцеларије за заштиту Устава бива именован од стране Савезног министра унутрашњих
послова, а Комитет за обавештајне послове бира Бундестаг.
Пола Уставног суда бира се у Бундестагу, а друга половина у Бундесрату.
Тако, тренутно изабрани политичари на крају одлучују о свим овлашћењима.
Медији годишње добијају од владе око 8,5 милијарди фунти, односно од оних које би требало да надгледају.
Такође је важно напоменути да су јавни тужиоци у Немачкој обавезани упутствима.
Конкретно, то значи да је јавно тужилаштво, које је део извршне власти, потчињено Министарству правде –
односно судству – што заправо противречи начелу одвојености власти утврђеном у Основном закону.
Судије су званично независне.
То је тренутна ситуација у Немачкој.
Али сада се поставља следеће питање:
Шта се дешава када ова надзорна тела све више и више искључују све људе који одступају од званично политички коректног става?
Ово би неизбежно довело до тога да курс буде усмерен ка диктатури!
Дефиниција диктатуре је облик власти карактерисан једним владаром, диктатором, или владајућом групом
појединаца са обимном или неограниченом политичком влашћу.
Ево неколико недавних примера појединаца који су или унапређени на високе функције или смењени
са функција због различитих политичких ставова:
1. Стефан Харбарт
15. маја 2020. године Стефан Харбарт је изабран за председника Савезног уставног суда од стране Саветодавног већа уз готово
једногласно подршку странака CDU/CSU, SPD, FDP и Зелене партије.
Ово се догодило иако је Харбарт био умешан у највећу пореску превару у немачкој историји – такозвани Cum-Ex порески скандал.
Према различитим изворима, банке су превариле немачку државу за до 35 милијарди евра кроз нелегалне трансакције акцијама.
Бивша виша јавна тужитељка Анне Брорихлкер сматрана је најважнијом истражитељком у то време.
Она се током истраге суочила са огромним препрекама.
У априлу 2024. године она се коначно повукла са позиције јавног тужиоца и придружила се грађанском покрету Finanzwende.
Њено образложење: то је значило да она више није била везана политичком уздржаношћу.
Она је жаловала што се финансијски криминал у Немачкој пречесто сматра безначајним преступом.
"Али говоримо о милијардама које сви губимо и које коначно морамо вратити", рекао је Брорихлкер.
Финансијски сектор је "велика, веома добро повезана индустрија" која има свој интерес да спречи ефикасне контроле
и гоњење cum-cum трансакција. Очигледно, они се извлаче.
Брорихлкер је критиковао да је "ометачки став" надлежних власти био главни разлог за то.
Има се утисак да су министарства финансија ближа финансијском лобију него грађанима.
2. Ханс-Јорг Маасен
Бивши председник Канцеларије за заштиту Устава од 2012. до 2018. године критиковао је недостатак равнотеже у медијима и
манипулативно извештавање о нередима у Кемницу 2018. године.
Ускоро након тога, он је разрешен са своје позиције председника Савезног уreda за заштиту Устава.
3. Кристијан Детмар
У широко дискутованој одлуци, судија из Вајмара Кристијан Детмар, поступајући као судија породичног
суда, укинуо је мере против коронавируса у две школе.
Осуђен је на две године условне затворске казне, разрешен је дужности и остао је без пензије.
4. др Рајнер Фулмих
Адвокат др Рајнер Фулмих је предводио пројекат који је постао познат као Други Нирнберг и био
је један од оснивача Комитета за истрагу короне.
Његов комитет је анкетирао око 150 научника и стручњака из целог света, као и бивших
запослених у Светској здравственој организацији.
Њихови налази су показали да су мере против Ковида били први кораци у плану за уништавање регионалних економија како би се
становништво учинило зависним од глобалних ланца снабдевања, и да су имале за циљ смањење броја становника и
успостављање светске владе под вођством Уједињених нација.
Др Рајнер Фульмих је задржан у притвору.
Ово су били само неки примери у којима су различита политичка мишљења довела до непосредног разрешења са функције.
Немачка правна научница др Биате Сибиле Фајл, независна истраживачица и експерткиња Савета Европе чија се истраживања
фокусирају на људска права, права националних мањина у Европи и уставно право, сажето описује
тренутну правну ситуацију у Немачкој на следећи начин:
"Добро је познато да јавни тужиоци у Немачкој нису независни, већ су потчињени упутствима надлежног Министарства правде, што заправо
крши принцип одвојености власти утврђен у Основном закону."
Ово ће вероватно играти значајну улогу у сузбијању критичара владе.
Судије су формално независне. Међутим, проблем почиње чињеницом да су судије такође људи, и многи од њих, као и
већина људи, жртве су пропаганде и стога крше важећи закон.
Други се осећају застрашено због пресуда као што је она против виртембершког судије Кристијана Детмара.
Могло би се сумњати да се судије у одређеним руководећим положајима политички постављају.
Случај Харбартх овде много говори.
Од 2020. године више није могуће ослањати се на Савезни уставни суд да ће заиста пресуђивати у складу са Основним законом.
Ово значи да "риба смрди од главе надоле". Многи једноставно прате.
То не значи да правосудни систем свуда не успева, али он не успева у областима које се тренутно много истичу.
Али ко је тај смрдљиви мозак о коме овде говори правна научница др Биате Фајл?
Да ли је могуће да, као што се описује у диктатури као облик власти, постоји група људи која се карактерише
далекосежном или чак неограниченом политичком моћи? Да, постоји!
То је глобална мрежа окултних тајних друштава која су се инфилтрирала у све области
друштва и контролишу их према својим интересима.
Као што је детаљно описано у документарном филму "Глобална претња: Вишеслојна масонерија" ,
масонерија има веома јак утицај на политику.
У својим организацијама, као што су Светски економски форум (WEF) или Група Билергберг, врхунске личности из политике, медија,
бизниса и финансијске елите састају се иза затворених врата, разматрају глобалне агенде и одређују смер њихове примене.
На овим тајним састанцима присуствују највећи финансијски гиганти, као што су БлекРок и Вангард,
који доминирају глобалним финансијским тржиштем.
Тренутни савезни канцелар Фридрих Мерц, као и Ангела Меркел, Олаф Шолц и Аналена Баербок, такође су били позвани.
Фридрих Мерц је раније служио у надзорном одбору компаније БлекРок од 2016. до 2020. године и
одмах је натерао Немачку да преузме огромне дугове.
Штавише, програм "Млади глобални лидери" Светског економског форума такође обучава и регрутује младе политичаре који се
затим уздижу на највише позиције у политици с циљем да делују у складу са принципима и духом Светског економског форума .
Очигледно, овај утицај сада такође има далекосежне последице по судство и целокупну поделу власти – као што можемо видети.
Стога на питање да ли у Немачкој и даље постоји раздвајање власти, треба јасно одговорити "не".
Мрежа масона користи политику у своју корист, а политика заузврат користи и друге власти, као што су Канцеларија
за заштиту устава и Уставни суд, такође у своју корист.
www.kla.tv/7704
Закључак: Поштовани гледаоци, чини се да је владавина права у Немачкој у веома лошем стању.
Стога би требало да постане све већа дужност сваког појединца да посматра, разоткрива и износи на видело злоупотребе власти.
Можете помоћи на Kla.TV у било ком тренутку!
Функционална демократија захтева људе који не ћутке толеришу политичке пропусте, већ
активно и агресивно захтевају одговорност.
Само на овај начин можемо избећи да нас управља диктатура којој масонска мрежа вуче конце.
Као што позната изрека каже: "Ко спава у демократији, буди се у диктатури."
Функционална уставна држава и демократско друштво напредују захваљујући разноликости мишљења, а не диктатури мишљења.
Посебно не у важним областима раздвајања власти у политици, уставног заштите, уставног суда и медија.