Utnämningen av tre nya domare till den federala författningsdomstolen har under de senaste månaderna utvecklats
till en politisk dragkamp mellan partierna i förbundsdagen.
I synnerhet gällde det den kontroversiella SPD-kandidaten Brosius-Gersdorf som domare i den federala författningsdomstolen.
Valet av underrättelseutskottet i juli, som har till uppgift att övervaka arbetet inom den federala underrättelsetjänsten, det
federala kontoret för skydd av konstitutionen och den militära kontraspionagetjänsten,
präglades av en liknande partipolitisk dragkamp.
Varken AfD:s ledamöter eller Vänsterpartiets ordförande Heidi Reichinnek valdes in i utskottet.
Detta innebar att endast vice partiledaren för det gröna partiet, Konstantin von Notz, kvarstod i
utskottet som den enda ledamoten från oppositionen.
Självklart finns det en stor kamp för att se till att dessa positioner för maktdelning
endast fylls av personer från de egna leden.
Men om partipolitiska intressen har ett så stort inflytande på sådana beslut, uppstår frågan om hur det
egentligen står till med maktdelningen i Tyskland?
Det är därför viktigare än någonsin att titta närmare på rättsstatsprincipen och maktfördelningen i Tyskland.
Den första frågan som måste besvaras är hur detta för närvarande regleras i Tyskland.
Grundprincipen är att fördelningen av statsmakten mellan flera statsorgan syftar till att
begränsa makten och säkerställa frihet och jämlikhet.
Det finns en lagstiftande församling, den lagstiftande makten hos förbundsdagen och förbundsrådet.
Den verkställande, den verkställande makten, dvs. regeringen ner till den lägsta nivån till polisen.
Och rättsväsendet, den dömande makten, med den federala författningsdomstolen och de högsta domstolarna.
Media kallas inofficiellt för den fjärde statsmakten, eftersom dess egentliga uppgift
är att kontrollera dessa andra statsmakter.
För det andra uppstår frågan: Hur och av vem används dessa befogenheter i Tyskland?
Ordföranden för författningsskyddsmyndigheten utses av inrikesministern och
underrättelseutskottet väljs av förbundsdagen.
Hälften av författningsdomstolens ledamöter väljs av förbundsdagen och den andra hälften av förbundsrådet.
Detta innebär att de politiker som för närvarande är valda i slutändan beslutar om alla befogenheter.
Medierna får cirka 8,5 miljarder per år från den federala regeringen, dvs. från dem som borde bevaka dem.
Du måste också veta att den allmänna åklagarmyndigheten i Tyskland är bunden av instruktioner.
Konkret innebär detta att åklagarmyndigheten, som är en del av den verkställande makten, är underställd justitieministeriet
- dvs. rättsväsendet - vilket faktiskt strider mot principen om maktdelning i den tyska konstitutionen.
Domarna är formellt sett oberoende.
Så mycket för den nuvarande situationen i Tyskland.
Men nu uppstår följande fråga:
Vad händer när dessa kontrollorgan i allt högre grad rensar ut alla människor som avviker från
den officiella politiskt korrekta uppfattningen?
Det skulle oundvikligen innebära att kursen skulle sättas mot diktatur!
Definitionen av en diktatur är en styrelseform som kännetecknas av enskilda styrande personer, diktatorn, eller en styrande
grupp av personer med långtgående till obegränsad politisk makt.
Här är några exempel från senare tid där personer antingen har upphöjts till höga ämbeten eller
avsatts på grund av avvikande politiska åsikter:
1. Stephan Harbarth
Den 15 maj 2020 valdes Stephan Harbarth till ordförande för den federala författningsdomstolen av Bundesrat med
nästan enhälligt stöd från CDU/CSU, SPD, FDP och De gröna.
Detta skedde trots att Harbarth var inblandad i det största skattebedrägeriet i tysk historia - den s.k. cum-ex-skandalen.
Enligt olika källor har banker lurat den tyska staten på upp till 35 miljarder euro med hjälp av olagliga aktieaffärer.
Den tidigare överåklagaren Anne Brorhilker ansågs vara den viktigaste utredaren vid den tidpunkten.
Stora hinder ställdes i vägen för henne under utredningen.
I april 2024 sade hon slutligen upp sig från sin tjänst som allmän åklagare och gick med i medborgarrörelsen Finanzwende.
Motiveringen är att hon inte längre är bunden av politiska restriktioner.
Hon beklagade sig över att ekonomisk brottslighet alltför ofta betraktas som ett bagatellartat brott i Tyskland.
"Men det handlar om miljarder som vi alla saknar och som vi äntligen måste få tillbaka", sa Brorhilker ordagrant.
Finanssektorn är en "stor bransch med mycket goda kontakter" som har ett stort intresse av att förhindra
effektiv kontroll och lagföring av cum-cum-transaktioner. Uppenbarligen kommer de undan med det.
Brorhilker kritiserade de berörda myndigheternas "obstruktiva attityd".
Man får intrycket "att finansministerierna står närmare finanslobbyn än medborgarna".
2. Hans-Georg Maaßen
Den tidigare ordföranden för författningsskyddsmyndigheten från 2012 till 2018 kritiserade mediernas brist på balans
och manipulativa rapportering om upploppen i Chemnitz 2018.
En kort tid senare avskedades han från sin befattning som ordförande för byrån för skydd av konstitutionen.
3:e Christian Dettmar
I ett mycket omdiskuterat beslut upphävde Christian Dettmar, domare vid familjedomstolen i
Weimar, reglerna för coronaviruset vid två skolor.
Han dömdes till två års villkorligt fängelsestraff, avsattes från sin tjänst och förlorade sin pension.
4. Dr Reiner Füllmich
Advokaten Dr Reiner Füllmich stod i spetsen för ett projekt som blev känt som det andra Nürnberg och
var en av grundarna av Corona Investigation Committee.
Hans kommitté intervjuade omkring 150 forskare och experter från hela världen samt
tidigare anställda vid Världshälsoorganisationen.
Deras resultat visade att Covid-åtgärderna var de första stegen i en plan för att förstöra regionala ekonomier för att göra
befolkningarna beroende av globala leveranskedjor och att de syftade till att minska befolkningen och
installera en världsregering under ledning av FN.
Dr Reiner Füllmich häktades i sin frånvaro.
Detta var bara några exempel på när avvikande politiska åsikter ledde till omedelbart avsked från tjänsten.
Den tyska rättsvetaren dr Beate Sybille Pfeil, oberoende akademiker, Europarådsexpert med forskningsinriktning på
mänskliga rättigheter, nationella minoriteters rättigheter i Europa, stats- och författningsrätt, sammanfattar
det aktuella rättsläget i Tyskland på följande sätt:
"Det är välkänt att de allmänna åklagarna i Tyskland inte är oberoende, utan är underställda instruktioner från
det ansvariga justitieministeriet, vilket faktiskt bryter mot principen om maktdelning i grundlagen.
Detta kommer sannolikt att spela en viktig roll i tillslaget mot regeringskritiker.
Domarna är formellt sett oberoende. Men problemet börjar med att domare också är människor och många av dem,
liksom majoriteten av befolkningen, är offer för propaganda och bryter därför mot lagen.
Andra skräms av domar som den mot Weimar-domaren Christian Dettmar.
Man skulle kunna anta att rättsväsendet är politiserat i enskilda ledarpositioner.
Harbarth-fallet talar sitt tydliga språk här.
Sedan 2020 kan vi inte längre förlita oss på att den federala författningsdomstolen faktiskt dömer i enlighet med grundlagen.
Fisken stinker från huvudet. Många springer helt enkelt med den.
Detta betyder inte att rättssystemet nu misslyckas överallt, utan bara i de för närvarande "hypade" områdena."
Men vem är detta stinkande huvud som rättsvetaren Dr Beate Pfeil talar om här?
Finns det möjligen - som det beskrivs i diktatur som styrelseskick - en grupp människor som kännetecknas av
långtgående till obegränsad politisk makt? Ja, det gör det!
Det är det globala nätverket av ockulta hemliga sällskap som har infiltrerat alla delar av
samhället och styr dem i enlighet med sina intressen.
Som framgår i detalj av dokumentären "Weltgefahr: Höchstgrad-Freimaurerei" har
frimureriet ett mycket starkt inflytande på politiken.
I deras organisationer, som World Economic Forum WEF eller Bilderberggruppen, träffas de högsta tänkarna inom politik,
media, näringsliv och finanselit bakom stängda dörrar, diskuterar globala agendor och lägger upp kursen för hur de ska genomföras.
I dessa hemliga möten deltar bland annat de största finansjättarna som BlackRock och
Vanguard, vilka dominerar den globala finansmarknaden.
Den nuvarande förbundskanslern Friedrich Merz, liksom Angela Merkel, Olaf Scholz och Annalena Baerbock var också inbjudna.
Friedrich Merz var tidigare ledamot i BlackRocks tillsynsnämnd från 2016 till 2020, och direkt efter att han
tillträtt sin post drog han på sig stora skulder för Tyskland.
Dessutom utbildar och utvecklar WEF:s program Young Global Leaders unga politiker, som sedan lyfts upp till de högsta politiska
positionerna i syfte att säkerställa att de agerar i sin anda .
Tydligen har detta inflytande nu också långtgående konsekvenser för rättsväsendet och hela maktfördelningen - som du kan se.
Frågan om det fortfarande finns en maktdelning i Tyskland måste därför besvaras med ett tydligt "nej".
Nätverket av frimurare utnyttjar politiken till sin fördel och politiken utnyttjar i sin tur de andra
krafterna, såsom författningsskyddsmyndigheten och författningsdomstolen, till sin fördel.
Motsvarar ett sådant system en fungerande demokrati?
Slutsats: Kära tittare, tydligen är det mycket illa ställt med rättssäkerheten i Tyskland.
Det bör därför i allt högre grad bli varje individs skyldighet att observera, avslöja och offentliggöra maktmissbruk.
På Kla.TV kan du hjälpa till när som helst!
En fungerande demokrati behöver människor som inte stillatigande tolererar en oönskad politisk utveckling,
utan som aktivt och proaktivt kräver ansvarsutkrävande.
Det är det enda sättet att se till att vi inte styrs av en diktatur vars trådar slutar i ett frimurarnätverk.
Ett välkänt talesätt lyder ju: "Den som sover i demokrati vaknar i diktatur".
En fungerande rättsstat och ett demokratiskt samhälle frodas av åsiktsmångfald, inte av åsiktsdiktatur.
Särskilt inte inom de viktiga områdena maktfördelning i politiken, författningsskydd, författningsdomstol och media.