De stadig stigende helseforsikringspremiene er en tung økonomisk byrde for mange mennesker i Sveits.
Ifølge en pressemelding fra Federal Office of Public Health (FOPH) vil de i gjennomsnitt øke med 4,4 prosent i 2026.
Det sveitsiske forbundsrådet er i ferd med å iverksette et kostnadskontrollprogram basert på en ekspertrapport for å bremse
kostnadsveksten innen den obligatoriske helseforsikringen.
Målet er å redusere byrden for premiebetalerne.
Etter "kostnadspakke 1" i 2019 vedtok det sveitsiske parlamentet våren 2025
"kostnadspakke 2", som omfatter ytterligere 16 tiltak.
Ulike sveitsiske medier rapporterte så overraskende i august 2025 at parlamentet, som en del av dette vedtaket, uten
diskusjon hadde stemt for at kostnadene ved abort i Sveits skulle dekkes fullt ut av helseforsikringen fra 2027.
"Fri abort" er i dag bare tilgjengelig i Frankrike, Nederland, Irland og Danmark.
Ingen - ikke engang abortmotstanderne i parlamentet - så ut til å ha lagt merke til hva som skjulte seg i lovteksten.
Frem til nå har kvinnen måttet betale den årlige egenandelen og den lovbestemte egenandelen på 10 % selv.
Den årlige egenandelen er et årlig minimumsbeløp - fritt valgbart mellom 300 og 2500
sveitsiske franc - som den forsikrede må betale selv.
Kostnadene ved en abort - mellom 700 CHF for en medikamentell abort og 1500 CHF for en kirurgisk abort - må
dekkes fullt ut av helseforsikringen fra og med 2027.
Anslagsvis 28 millioner CHF i nye kostnader skal bæres av det offentlige.
I Sveits kan en kvinne selv bestemme om hun vil ta abort frem til 12. svangerskapsuke.
Abort er ikke straffbart dersom kvinnen i en skriftlig søknad påberoper seg en fysisk eller
psykisk nødssituasjon og får rådgivning fra en lege.
EDU Sveits kunngjorde i en pressemelding datert 1. september 2025 at de ville motsette seg dette føderale dekretet og skrev:
"Det er uforståelig at staten dekker alle kostnader ved abort som om det var et medisinsk inngrep av så stor betydning at det
fortjener særbehandling, mens en rekke livsviktige operasjoner som hjerte- eller
kreftbehandlinger i enkelte tilfeller ikke refunderes fullt ut."
Den 25. september 2025 sendte EDUs landsstyremedlemmer Erich Vontobel og Andreas Gafner og andre medunderskrivere et
forslag til landsstyret om å korrigere det feilaktige vedtaket.
Et forslag kan for eksempel pålegge Forbundsrådet å iverksette et tiltak.
De krever: "Forbundsrådet pålegges å skape de juridiske forutsetningene for å sikre at egenandelen og
egenandelen beholdes for aborter der morens liv ikke er direkte truet av graviditeten av somatiske (fysiske) årsaker."
Begrunnelse: "Som en del av "kostnadspakke 2" vedtok Stortinget våren 2025 at helseforsikringsselskapene må dekke alle medisinske
kostnader for gravide kvinner fra starten av svangerskapet.
Denne kostnadsdekningen ble også utvidet til å gjelde aborter som ikke er straffbare.
Da dette dessverre ikke ble tatt hensyn til i de relevante komiteene, diskuterte ikke
Rådet eksplisitt denne vidtrekkende beslutningen.
Dette betyr at aborter for første gang vil være helt gratis i Sveits fra 2027.
Mange ser det som en fornærmelse at denne beslutningen, som er et svært følsomt
samfunnspolitisk spørsmål, ble tatt uten parlamentarisk debatt.
Det gir inntrykk av at "fakta" her er skapt bakveien.
Det er også grovt misvisende å fatte beslutninger som en del av en pakke med kostnadsbesparende tiltak som
vil legge en ytterligere økonomisk byrde på statskassen.
Parlamentet har dermed forsømt sitt politiske ansvar og skadet sin troverdighet.
I de fleste tilfeller er abort ikke en medisinsk nødvendighet for å beskytte den gravide kvinnens
liv, men en bevisst og svært personlig beslutning.
Det er fornuftig å innføre full kostnadsdekning i forbindelse med spontanaborter.
Men ved å utvide kostnadsdekningen til å gjelde alle aborter som ikke er straffbare, øker risikoen for at aborter -
særlig de som besluttes på kort varsel - vil fortsette å øke.
I tillegg tvinger den nye forskriften alle forsikrede, uavhengig av personlig
overbevisning, til å medfinansiere aborter gjennom premien.
Dette setter mange mennesker i en alvorlig samvittighetskonflikt.
Den føderale grunnloven garanterer imidlertid tros- og samvittighetsfrihet (art. 15 BV).
Dette begrenses massivt av den obligatoriske kollektive finansieringen av aborter.
Stortinget har en plikt til å ta stilling til en så grunnleggende endring separat og i full åpenhet - og
til å skape klare forutsetninger for kostnadsspørsmål i forbindelse med svangerskap."
Foreningen "March for Life" ble også aktiv og lanserte oppropet "Ingen tvang til å
finansiere aborter gjennom helseforsikringspremier".
Utdrag fra teksten: "Avlysningen av abortkonsesjoner er uærlig, ideologisk og krenker vår samvittighet (...).
28 millioner franc i nye kostnader pålegges nå familier som er dypt imot en slik finansiering.
Dette er verken demokratisk eller transparent lovgivning (...)."
Oppropet til Forbundsforsamlingen kan undertegnes av alle - uavhengig av alder, nasjonalitet eller bosted:
Spørsmålet er om Forbundsrådet bevisst har skjult sine bekymringer i denne omfattende tiltakspakken for å forhindre en debatt.
Ønsket han å snike de ideologisk motiverte og kostnadsdrivende tiltakene inn i loven?
Et solidarisk helsevesen skal beskytte mot uforutsette og alvorlige medisinske kostnader og gi
støtte til akutt behandling og komplikasjoner.
Men aborter kan ikke forstås som en normal medisinsk tjeneste.
Abortorganisasjoner som "Planned Parenthood" og "Pro Familia" har sine røtter i rasehygiene og eugenikk.
Det handler ofte ikke om den beste løsningen for den gravide kvinnen og det ufødte barnet, men om flere og flere aborter.
Allerede i 1991 hadde Ärzteblatt påpekt den økende etterspørselen etter fosterceller til forskning og medisin, samt
den etisk tvilsomme "utvinningen" av disse gjennom aborter.
Programmet "Aborter - en del av et befolkningsreduksjonsprogram" (www.kla.tv/27094) viser i detalj av hvem og
hvorfor aborter er blitt gjort sosialt akseptable og har blitt en lukrativ forretningsmodell.