Vsako leto uradi za mladino v Nemčiji prevzamejo v državno oskrbo več deset tisoč otrok.
Po podatkih Zveznega statističnega urada jih je več kot v kateri koli drugi državi na svetu.
Leta 2014 je bilo v oskrbo prevzetih približno 48.000 otrok, do leta 2019 se je to število
povečalo na 50.000, do leta 2023 pa že na 80.000.
To pomeni, da je vsako leto v povprečju približno 220 otrok na dan ločenih od svojih družin, ker jih je država prevzela v oskrbo.
V približno 90 % primerov je razlog za odvzem otroka v oskrbo pomanjkanje starševskih veščin.
Uradi za mladino so pri tem odločilni organ, ki je pooblaščen za ureditev začasne namestitve,
če obstaja akutna nevarnost za otrokovo dobrobit.
Vendar je to v pristojnosti zadevnega urada za mladino.
Obstajajo dokazi in spisi, ki pričajo o tem, da je bilo veliko posvojitev opravljenih nezakonito in da so bile
pogosto izdelane lažne ekspertize, na primer o domnevno preveliki povezanosti med materjo in otrokom.
Nemški odvetnik Rainer Bohm se je pritožil, da je bilo na primer leta 2015 več kot 35.000 otrok
iztrganih iz družin s strani uradov za mladino.
Le v 12.223 primerih je obstajal sum slabega ravnanja ali zlorabe.
Po njegovih navedbah je bilo približno 23.000 otrok, kar je več kot polovica otrok, odvzetih iz družin samo zaradi težav v
odnosih, bolezni, depresije enega od staršev, težav v šoli, pretiranih zahtev po ločitvi
staršev ali rivalstva med brati in sestrami.
To so okoliščine, ki se lahko začasno pojavijo v vsaki družini.
Pravzaprav nobena družina ni zaščitena pred izgubo otroka zaradi nezakonitega skrbništva.
V več kot 90 % primerov sodniki upoštevajo priporočila strokovnjakov.
Neredko so ta poročila preveč pristranska in premalo strokovno nevtralna.
Zaradi tega je skrbništvo pogosto dodeljeno le enemu od staršev, pogosto tistemu, ki je v prednosti.
Po drugi strani pa drugi starš ostane brez možnosti, običajno je diskreditiran in brez nadaljnje podpore.
Toda izvedenska poročila so le začetek velikega posla.
Nemška ustanova za enega otroka od urada za mladino prejme do 5.000 EUR na mesec.
Za sprejem otroka v rejništvo družina prejme mesečni dodatek za oskrbo v višini od 700 do 900 EUR, odvisno od starosti otroka.
Če pa institucija pošlje otroka v rejniško družino na primer v sosednjo Poljsko, je treba za
namestitev otroka v tej družini plačati le 600 EUR na mesec.
Kaj se zgodi s preostalim denarjem, se pogosto ne preveri.
Davkoplačevalci za te ukrepe letno plačamo 4,9 milijarde evrov.
Postopek odvzema otrok staršem se pogosto zavleče za več let in se pogosto obravnava kot nepreklicna zadeva.
Te številke, podatki in dejstva že omogočajo vpogled v kartelni sistem, naslednja dva primera pa
ponazarjata, kaj to pomeni za prizadete družine in otroke.
To je le nekaj primerov med številnimi drugimi primeri, ki so bili v zadnjih letih posredovani na Kla.TV kot klic na pomoč.
Primer 1: Dvoletna deklica je bila dodeljena biološkemu očetu na podlagi lažnih izvedenskih mnenj.
Mati se je lahko s hčerko pogovarjala le po telefonu.
Otrok je med telefonskim klicem veliko jokal in govoril o "slabih moških" in "ouch".
Imela je popkovnično kilo in se je zaprla v kokon.
Po nekaj časa, ki ga je preživela z očetom, je deklica prenehala govoriti.
Mati se je bala, da se je otrok zapletel v pedofilske kroge.
Poskušala je osvoboditi hčerko, kar se je končalo tako, da je bila mati obtožena poskusa umora otrokovega očeta.
Od takrat je že leto in pol v zaporu in nima stikov s hčerko.
Primer 2: Zakonskemu paru s štirimi otroki so novorojenčka brez njune vednosti in s pomankljivo utemeljitvijo, da ga ne moreta
vzgajati, oddali v rejniško družino, ko sta bila še v bolnišnici.
Starši lahko sina vidijo le eno uro na štirinajst dni, in sicer pod strogim nadzorom.
Mati ne sme niti držati svojega otroka v naročju, kaj šele dojiti.
Najtežje za mater je, da med kratkimi obiski ne sme pokazati nobenih čustev, ampak mora biti močna, ko se rejnica otroku
predstavlja kot mama in se obnaša, kot da je njen lastnik.
Sojenje v tej zadevi se je zavleklo že za skoraj eno leto, ne da bi biološka starša lahko dobila nazaj svojega otroka.
Ali ste bili tudi vi prizadeti zaradi nezakonitega pridržanja ali poznate družine, ki so utrpele takšno krivico?
Z aplikacijo Vetopedia-Inobhutnahme je bila ustvarjena platforma, ki žrtvam in pričam omogoča, da tudi anonimno opišejo primer.
Vetopedia z objavo vnaša svetlobo v temo in na podlagi vaših poročil prič omogoča pregled dejanskega obsega krivic.
Po mednarodnih poročilih ta krivica sega daleč prek meja Nemčije.
To ne velja le za sprejem otrok v oskrbo, temveč tudi za trgovino z otroki.
Tudi te primere je treba zabeležiti in prikazati.
Vetopedia-Inobhutnahme je večjezična, registrirajte se zdaj! https://vetopedia.org/de/inobhutnahme