Lois Sasek er den eldste datteren av de elleve barna til Kla.TV-grunnlegger Ivo Sasek og hans kone Anni.
I 2006 overtok hun produksjonsledelsen i "Panorama-Film" og var ansvarlig for innspillingen og
postproduksjonen av ti av farens store spillefilmer.
Siden 2012 har hun også vært produksjonsleder og overordnet koordinator for nett-TV-kanalen Kla.TV.
Lois er et unikt organisasjonstalent.
Hennes store styrke ligger også i evnen til å begeistre og inspirere mennesker.
Dette kunne man oppleve på nært hold da AZK fortsatt ble holdt i store saler.
Under hennes koordinering ble hele 20 tonn med materiale demontert og lastet opp etter arrangementet på
bare en halvtime, og alle involverte hadde det kjempegøy.
På samme måte har hun dannet et slagkraftig og entusiastisk team av hundrevis av frivillige i Kla.TV.
I over 13 år har de sendt sine egne programmer daglig, nå i 195 land og på opptil 80 språk.
Alle som kjenner Lois, vet at hun har et stort hjerte for alle svake og trengende mennesker.
Særlig skjebnene til de mange ofrene for satanistisk-rituell vold har rystet henne dypt.
Ønsket om å gi disse menneskene en stemme og å synliggjøre forbrytelsene som er begått mot dem, førte til at Lois, i tillegg
til sitt tidkrevende arbeid i Kla.TV, ble manusforfatter for flere store dokumentarfilmer - som del 1 til 3 av "Blood Sect".
Disse filmene har blitt sett millioner av ganger.
Oppmuntret av disse forestillingene har mange ofre våget å gå til det skritt å offentliggjøre sine lidelseshistorier.
Lois har personlig kontakt med mange av dem.
Hennes siste film "1024 overlevende etter rituell vold og tidevannet vil ikke stoppe!"
ble lansert for en uke siden på over 30 språk.
Ja, kjære seere av denne 22. AZK. I den første delen ga min far, Ivo Sasek, oss noen
fantastiske undersøkelser. Han avslørte det for oss.
Hundrevis av mennesker har jobbet frivillig for å synliggjøre disse globale hemmelige samfunnene.
Det ble drevet intensiv research, kveld etter kveld.
På slutten av den første blokken om Vetopedia viste broren min Elias oss hvordan vi selv kunne se og sjekke
disse hemmelige samfunnsstiftelsene på et stort verdenskart.
Vi har på en imponerende måte sett hvordan denne verden er i klørne på disse hemmelige samfunnene på alle områder.
I klørne på høygradsfrimureriet, som utad presenterer seg som svært humant og vennlig.
Men i høyeste grad har vi hørt fra deres egen munn og lest i deres egne skrifter at Satan/Lucifer er
Gud for dem og Bibelens Gud og Jesus er djevelen.
Alle som gikk glipp av denne første delen av AZK, bør lytte til talen til min far, Ivo Sasek, som grunnlag for denne andre delen.
For nå bygger vi videre på det. Hva er konsekvensen av at Satan er Gud?
Du kan tenke: "Det spiller ingen rolle for meg hvem Gud er."
Men hva er det disse menneskene som faktisk ser og tilber Satan som sin gud gjør?
Som allerede nevnt har jeg publisert hundrevis av rapporter fra ofre for satanisme de siste årene.
Jeg har lyttet til dem, jeg har snakket med dem, jeg har lest rapportene deres, jeg har sett filmene deres, og de
vitner alle om nøyaktig det samme som min far avslørte i morges: Disse grusomme barneofringene, osv.
Jeg trenger ikke å gjenta alt dette igjen.
Sørg for å lytte til denne talen og se også disse filmene der ofrene bekrefter alt dette ansikt til ansikt.
For eksempel at høygradsfrimureriet har sine røtter i ren satanisme.
Men disse ofrene har selv erfart hva det betyr når Satan er "Gud", eller når Satan tilbedes, når han påkalles,
slik vi hørte fra 33-graders frimureren Arthur Edward Waite.
Det var teorien. I praksis vitner ofrene om den største skrekk man kan tenke seg, det grusomste et menneske kan oppleve.
Og det er det satanismen dypest sett betyr.
Jeg sier at alle som arbeider med dette emnet, kommer til slutten fordi det er så grusomt, fordi satanisme er det motsatte av alt
det som utgjør Gud, av alt det vi synes er vakkert, som er godt, som vi kaller fredelig, herlig, vakkert,
som vi tror eller føler er guddommelig eller himmelsk.
Snu det på hodet, og du får grusomhet, vold, ødeleggelse og til og med lemlestelse.
Dette er utålelig og utenkelig for oss oppriktige mennesker.
Dette kan du også se i min siste film, der "Swiss Church of Satan" åpent viser frem disse grusomhetene på sin egen kanal.
Det er nesten uutholdelig. Nå er det store spørsmålet: Må vi virkelig forholde oss til dette?
Det er ikke bra for humøret vårt, det drar oss så mye ned, vi trenger å sysselsette oss med lyset.
Ja, ja, vi er lyset, det stemmer, og lyset er undergangen for disse grusomhetene.
Men hvis vi ikke tar inn over oss hva slags mennesker som sitter ved spakene på denne jorden - slik vi har bevist i dag, slik Papa
har bevist - hvis vi ikke lar denne avgrunnsdype ondskapen i de øverste rekkene av disse verdensherskerne gå inn på
oss, vil vi fortsette å være redde for deres pandemier, for deres klimaskrik, for deres oppildnede kriger.
Vi leser deres løgnaktige aviser, vi vil hjelpeløst se på mens de ødelegger miljøet vårt ytterligere, mens de
raner jord og eiendom, mens de plyndrer de fattige landene.
Vi ser filmene deres, vi hører på musikken deres - "Trallalla, Didelidei" -, vi diskuterer om mRNA-vaksinasjonen er bra eller
dårlig, om det finnes chemtrails eller ikke, om solen bør mørklegges eller ikke, hvor mange flere 5G-antenner
og Starlink-stråler som bør henges opp i verdensrommet.
Vi ser hvordan millioner av humanoide roboter slippes løs på jorden, og hvordan vi skal erstattes av disse AI-ene osv. osv.
Men først når vi har trengt inn til blekksprutens hode og hele menneskeheten forstår hva slags galninger som styrer oss og hva
slags mennesker de er og hva slags verk de gjør, hva deres tankegang er og hva satanisme betyr i sin
kjerne, først da vil vi riste av oss disse lenkene og gjøre det over hele verden, som Papa sa.
Da vil vi alle stå opp. Da vil vi sammen kaste lys over det og sette en stopper for denne galskapen, fordi lyset
er sterkere enn mørket og fordi Gud er sterkere enn Satan.
Og det er derfor jeg vil begynne med å gi ordet til to ofre for satanisme som har overlevd rituelle
satanistiske overgrep og denne avskyelige satanistiske volden.
Så går jeg over til eksperter, til vitner om samme tema, som så forteller oss omfanget av hva som ligger
bak dette - helt opp til det militære og så videre.
Og vi må se dit for å forstå hva som skjer med vår verden.
Det vises ingen bilder, men vi må se det i øynene: Hva betyr satanisme?
Men vi vil også vise løsningene, hva hver og en av oss kan gjøre for å stoppe dette!
Og jeg sier at hvis noen ikke takler det i det hele tatt, så kan de sette seg på siden en stund eller holde seg for
ørene innimellom hvis de må og hvis det blir for intenst.
Men vi skal ikke gå for mye i detalj, det kan jeg si deg. Men vi må likevel snakke om det. Vi må huske på at disse menneskene måtte
oppleve det vi bare hører overfladisk om i to-tre setninger.
Så jeg er for at vi nå tar et oppgjør med dette og ser nærmere på det! Først da kan vi trekke de
riktige konklusjonene. Vi går nå over til Sandra Rasch.
Hun ble født inn i en satanistisk familie, og hun forteller blant annet om sine erfaringer: "Frimurerne av høyeste grad er
definitivt satanister, og deres gud var en svart gud som hadde plassert seg selv i vårt
univers for å formørke og overta alt." Klipp av.
Sandra Rasch er en tysk kvinne som har overlevd rituell vold.
Hun og søsteren Antje vokste opp i en satanistfamilie.
Som barn ble de solgt til pedofile og utsatt for grove overgrep.
Sandra og søsteren måtte delta i en rekke satanistiske ritualer.
Ofringer og kannibalisme fant sted.
De to søstrene ble systematisk separert fra hverandre, så de brøt kontakten.
I filmen "Höllenleben" av Liz Wieskerstrauch, som er basert på Guido Grandts forskning, er Sandra og Antje vitne til de samme
ritualene i detalj, hver for seg og uten å snakke med hverandre.
Før det hadde de ikke hatt kontakt med hverandre på ti år.
Opplevelsen, som de forteller svært detaljert om, handler om Antjes rituelle fødsel, der barnet senere ble drept.
Filmen "Höllenleben - Der Kampf der Opfer: Ritueller Missbrauch in Deutschland" ble sendt på ARD i 2003.
I den forteller ofrene om rituelle sataniske overgrep.
De navngir steder og gjerningsmenn som har begått rituelle overgrep.
Filmen ble imidlertid ikke fulgt av noe mediestorm, og politiet la ned etterforskningen etter noen år.
Ingen ble stilt for retten for disse forferdelige handlingene, langt mindre dømt.
Det er åpenbart at etterforskningen og den rettslige behandlingen av disse grusomme lovbruddene ikke var ønsket.
Filmen er siden blitt slettet fra ARDs mediebibliotek og finnes kun på private kontoer.
Public service-mediene har tatt avstand fra oppklaringen av satanistisk-rituelle overgrep eller til og med latterliggjort
ofrene, som Böhmermann fra ZDF eller Rehmann fra SRF.
Sandra Rasch er nå spesialist på terapeutisk støtte til mennesker som har opplevd rituelle overgrep eller annen alvorlig
traumatisering som pedoseksualitet, tvangsprostitusjon, tankekontroll, mishandling, voldtekt og omsorgssvikt.
På nettstedet raschheilen.de kan de berørte registrere seg for å bearbeide sine
traumatiske opplevelser og slippe løs sitt indre lys.
Hun har skrevet en bok om sine erfaringer med tittelen: "Før du gir opp: Å overvinne traumer, rituelt misbruk og tankekontroll".
Jeg kan se Sandra her allerede, kan du høre oss? . Fantastisk. Ja, hei, kjære Sandra.
Det er en ære for oss å ha deg her i dag på den 22. AZK!
Ja, hallo, Lois. Det er en ære å være sammen med deg. Tusen takk for at jeg fikk komme til dette arrangementet.
Tusen takk. Ja, søsteren din Antje var veldig i fokus i filmen "Höllenleben".
Men du ble også født inn i denne sataniske slekten.
Hva har du opplevd? Hva kan du fortelle oss om satanisme i denne sammenhengen?
Vel, denne filmen gjenspeiler faktisk på en måte hvordan forholdet vårt var i barndommen.
Men det jeg gjerne vil gjøre klart, er hvordan livet er i en slik satanisk sekt, for jeg har innsett at veldig,
veldig mange mennesker ikke har noen anelse om hvordan det er.
Og slik er det virkelig. Du lever på to nivåer. Det ene er dette nivået av overgrep, og det andre - disse rapporterte
barna lever på dette hverdagsnivået, akkurat som meg.
Og også i hverdagen: Du er alltid redd. Det er en konstant, permanent "pass på"-posisjon, fordi du alltid må
passe på hvordan du tenker, hva du føler og hva du sier.
De observerer utseendet, og de tester også om du viser riktig atferd.
De kontrollerer vennskap, forbindelser, hvordan du er på skolen, hvem du er på skolen med.
De kontrollerer rett og slett alt, ja, praktisk talt hvert åndedrag.
Og hvis du avviker, for eksempel hvis du har et vennskap og det blir for nært, blir det separert.
Det finnes absolutt ingen flukt. De er i sinnet, de observerer tanker, blikk, følelser, hele vesenet, og de får med seg alt.
Og ikke minst er barna denne sektens absolutte eiendom. De er som tegnet.
Og hva opplevde du der i sekten, rent praktisk?
Mine erfaringer - det er nesten første gang jeg virkelig snakker om meg selv, for før var jeg
alltid opptatt av å bare snakke om helbredelsen.
Men jeg tror jeg kan gjøre det nå. Så jeg ble tatt hver kveld, og fikk medisiner. Akkurat.
Jeg hadde poser over hodet. Jeg ble kjørt dit.
Jeg fikk hormoner tidlig. Så jeg hadde ikke normal pubertet, men fikk hormoner og ble bevisst gjort gravid.
De ble tatt ut av meg på forskjellige stadier. Jeg vet at jeg hadde båret en ganske langt som kunne ha vært levedyktig.
Og så ble en av dem tatt ut av meg, og - jeg blødde fortsatt - huden på dette barnet ble flådd av foran øynene mine.
Det tok meg mange, mange år å finne ut hvordan jeg skulle leve med det.
Så er det spørsmålet om disse beskyttede og ubeskyttede barna.
Folk sier alltid: "Hvor kommer alle barna fra?"
Men nettopp gjennom disse målrettede og bevisste svangerskapene.
Og et ekstremt stort antall barn - og det er virkelig hundretusener av dem - bor i skur, i bur, i
tunneler, og de blir tatt hånd om et eller annet sted.
Noen ganger måtte jeg ta meg av barn for at de på en eller annen måte skulle overleve, og de ble
mishandlet og tatt og utnyttet til ingenting annet fungerte.
Og så blir de enten ofret, og så blir organene solgt, eller - jeg vet ikke hva de gjør. Så de bruker virkelig alt.
Og å produsere dette adrenokromet i denne sterkt traumatiserte tilstanden - med andre ord å tappe dette blodet - denne
adrenokromproduksjonen og dette konstant høye traumatiseringsnivået, det er
megastress. Kroppen tåler det ikke lenger.
En annen ting som skjedde med meg: De innvier også barna.
En gang ble jeg lagt i en grav, og de begynte å grave den opp.
Så ett barn ligger i graven, og de andre må være så lydige mot kulten at de begraver et annet
barn levende. Ja, det er en slags innvielse .
Og jeg var en gang den som lå i graven og ble tatt ut tidlig nok til å overleve.
Da jeg ble eldre og ikke lenger var egnet for barnesex, ble jeg prostituert.
Jeg ble opplært til å danse foran menn som så valgte meg.
Og som kondisjonering fikk jeg en helkroppsdrakt med nåler på innsiden.
Og hvis jeg ikke var villig nok, satte de drakten på meg.
Så du kan forestille deg at hver eneste bevegelse er virkelig grusom.
Et annet poeng er at det er veldig, veldig, veldig mange barn som er ofre for å gjøre barn til gjerningsmenn også. Det er
en psykologisk betingelse at barn må velge hvem som skal dø.
De må ta en beslutning, de har alltid følelsen av at de tar feil beslutning, at de alltid har skylden og alltid gjør
feil på en eller annen måte, men de kan aldri redde noen.
Da jeg var liten - jeg var vel fem-seks år gammel - ble jeg også gjort til gjerningsmann og
måtte skjære opp et lik som fortsatt var varmt.
Jeg ble ledet av hånden til å fjerne hjertet. De gjør det samme med nesten alle som er der.
Ja, det har jeg hørt om og om igjen!
Ja, akkurat. Og det som også er et veldig viktig ritual: med de små barna - i en alder av
tre år - har de virkelig et satanisk bryllup.
Ja, det har jeg også opplevd, at man virkelig kler seg i en svart brudekjole med slør og gifter
seg - og så er det selvfølgelig en masseorgie. Hmm.
[Ja, akkurat. En gang ble jeg tatt med til Belgia, og det var som i Dutroux-saken, der barna venter i mørke rom
- uten vinduer, i mørket, helt nedslitte - til de blir tatt og tatt i besittelse, brukt.
Og det var veldig brutalt. Jeg husker at jeg en gang måtte kjøre gjennom Belgia som
voksen. Jeg sa: "Bare motorvei og der jeg ser lys."
Vi skulle aldri ha dratt ned dit, for Belgia var virkelig ekstremt grusomt, og det går
virkelig helt opp til de kongelige, høye gradene.
Så det går alltid helt til topps. Det finnes et hierarki og mange nivåer.
Og dette masseovergrepet er bare på lavere nivå, men visse ting kommer fra toppen og er orkestrert fra toppen
fordi det rett og slett er en økonomisk faktor for dem.
Du så det også, at det er de øverste der?
Ja.
Greit.
Det handler om sjelen.
De som gjør dette, har ingen sjel eller en svart sjel.
De er ofte bare bevissthet, og de ønsker bare å besette, forvandle eller drepe sjelen.
Krasse, ja. For det er lyset på denne jorden.
Ja, tusen takk for din åpenhet, Sandra, for at du snakker om det og deler det med oss.
Det er ikke lett, som vi vet fra andre ofre.
Det er et stort skritt for dem å snakke om disse forferdelige opplevelsene. Det er forferdelig.
Takk for at du deler dette med oss - for første gang her på 22. AZK - med detaljer som verden
ennå ikke kjenner til. Det ryster meg hver gang.
Denne sataniske ideologien er rett og slett avgrunnsdypt ond, som du nå har forklart igjen.
Men man kan også si at bevisstheten om satanistisk-rituelle overgrep øker i befolkningen, og at disse
grusomhetene blir mer og mer offentlig kjent fordi flere og flere av dem kommer frem i lyset.
Men nå finnes det en såkalt "advokat" for ofrene for rituell vold, og det er advokaten Ellen Engel.
Hun er en høylytt stemme i offentligheten.
Hun sier imidlertid at man ikke kan tro på alt ofrene sier, særlig ikke når det gjelder barnedrap.
Hun hadde aldri funnet rapporter om savnede barn på de stedene der ofrene hadde vitnet.
Eller at det ikke hadde stått noe i avisen om barn som forsvant, så det kunne det ikke være.
Som offerets talskvinne fremstiller hun ofrene som upålitelige. Hva sier du til det?
Utrolig, for det er hundretusener av barn som rett og slett ikke rapporteres på overflaten - som ingen vet noe om, som virkelig
lever i det skjulte, som lever mishandlet, som aldri ser dagens lys - som knapt holdes i live og som
tortureres til døde ... - jeg vil ikke si det - og tortureres.
Og ingen skjønner det. Det går helt til topps, og de har de beste dekkmekanismene.
Vi hadde en Soko på den tiden. Den som trodde på oss, ble trukket tilbake umiddelbart.
En av dem lo hele tiden da jeg ble avhørt. De dekket over det med vilje. Mange snakker om Wewelsburg. Ja, jeg
var der også. Men de sier at de ikke kan finne noe der.
Det er åstedsgranskere der, og hvis det er en politimann der som sier: "Vi har ikke funnet noe" - det er det.
Poenget er at barn er den største handelsvaren av alle.
Når det gjelder organer - de bruker fostrene til kremer, til kosmetikk, til alle mulige ting.
Sexturisme er det største problemet av alle. Ja, de blir utsatt for menneskehandel og solgt, og det foregår
egentlig under radaren, det er en egen organisasjon under den offentlige politikken.
Jøss, ja, takk for forklaringene.
Jeg har beskrevet til sammen 1024 tilfeller av overlevende i fire dokumentarfilmer om rituell vold.
Og de samme rapportene kommer inn fra ulike land igjen og igjen og igjen.
Fra ofre som snakker forskjellige språk.
Men det som går igjen i alle rapportene, er at høytstående personer med gode nettverk er involvert.
Ellen Engel motsier også disse påstandene fordi hun sier at ingen forbrytelse kan være så
perfekt at den ikke kommer til offentlighetens lys.
Hva sier du som øyenvitne? Så du også høytstående personer?
Ja, i Belgia. Jeg så at den går helt til toppen.
Og jeg har noen klienter som også har sett høytstående personer.
Poenget er at dette nettverket - det er leger, jordmødre, advokater, politifolk, dommere, politikere, embetsmenn,
alt er der - har en så sofistikert infrastruktur at det går som et ekstra nettverk under vår normale infrastruktur.
Og ingen vet det. De er så sammensveiset, de skjuler det så mye at en "normal person" ikke engang skjønner det.
Så Ellen Engel ser ikke der. Det er naivt å tro at noen ville ha sett det.
Ungdomskontorer henviser pedofile. Den gangen gikk søsteren min til sosialkontoret og
fortalte hva som hadde skjedd. Det skjedde ikke noe.
Denne taushetens kappe som alle ofre får. Den er dypt programmert inn, det er den dypeste overlevelsesmekanismen.
Men hele samfunnet er programmert for fortrengning, for unngåelse.
Når en psykisk syk person kommer til en klinikk, blir de ikke behandlet, de får bare høre: "Å,
ikke se så dypt, du kommer til å bli verre igjen."
Unngåelse forplanter seg overalt.
Så det er tydelig at de ikke vil se på det, at de sier: "Å nei, jeg bare innbiller meg det, det er ikke sant, alt er bra."
Dette har blitt en sosialt programmert mekanisme, og har blitt spesielt sterk de siste årene på grunn av koronaviruset.
De har testet dette på barn i disse kultene gjennom mange, mange år, og nå implementerer de det i samfunnet.
Ja.
Det var grunnlaget for det som skjer her nå, overalt.
Og nå vet de hvordan de skal gjøre det. Media er massehypnose.
Ja, så hva som skjer der, er et helt annet spørsmål.
[Ja, tusen takk for den forklaringen, kjære Sandra.
Gjerne.
[Jeg ønsker deg mye, mye styrke og velsignelse for ditt terapeutiske arbeid med ofrene.
Ja, takk.
Ha det, Sandra, ha det, takk!
Vi ønsker nå å bytte til Chantal Frei.
Hun snakket også mye om disse forviklingene på høyt nivå.
Hun har også overlevd rituell vold. Jeg ville sagt: "Klipp av!"
Chantal Frei er en sveitsisk kvinne som har overlevd rituell vold.
Hun er svært opptatt av å øke bevisstheten om satanistisk rituell vold, slik at dette problemet blir hørt
av offentligheten og barna våre kan beskyttes mot det.
Chantal ble bortført som liten og havnet i klørne på en grusom satanisk sekt.
Der opplevde hun daglig fysisk, psykisk og seksuell rituell vold som en del av ritualene.
Faren i kulten var en praktiserende satanist.
I kulten ble det ofret barn til ære for Satan.
Hun ble misbrukt som sexslave av ulike grupper fra tidlig alder.
Bare seks år gammel bestemte satanistene seg for å trene henne opp til å bli en "Mørkets mor" .
Dette innebar at hun måtte ta seg av de andre barna i sekten og forberede dem på ytterligere overgrep.
Hun måtte delta i utallige grusomme ritualer og ofringer.
Lenge var hun ikke klar over den mørke siden av livet sitt, ettersom hun hadde fått en splittet
personlighet som følge av torturen. I en alder av 30 år fikk hun et psykisk og fysisk sammenbrudd.
Så kom minnene om de forferdelige opplevelsene sakte tilbake.
Etter flere år klarte hun til slutt å forlate sekten og begynte å fortelle om sine opplevelser.
I dag gir Chantal intervjuer og offentliggjør sin historie.
Hun navngir mange av gjerningsmennene som deltok i ritualene eller var aktivt involvert.
Ifølge henne inkluderer de mange kjendiser som dronning Elizabeth II, kong Felipe av Spania,
Gérard Depardieu, Tom Cruise og Bill Clinton.
Hun har skrevet to bøker om sine erfaringer med titlene "Jeg snakker!" og "Jeg spør".
I 2023 lanserte hun prosjektet "50 Voices of Ritual Abuse".
På nettstedet 50voices.org forteller 50 overlevende om sine helt personlige erfaringer med satanistisk rituell vold.
Ja, jeg tror vi har forbindelsen. Hei, kjære Chantal, vi er glade for å ha deg hos oss i dag.
Hei, kjære Lois, tusen takk for denne invitasjonen. Det er en stor ære for meg å få være sammen med deg i dag og snakke om dette.
Fantastisk, takk.
Kjære Chantal, når folk hører at "minnene" bare gradvis vender tilbake til slike forferdelige
opplevelser, slår de som regel av med en gang:
"Det kan ikke være sant! Slike forferdelige ting, det vet du når det skjer."
Hva sier du til disse menneskene?
Ja, det er faktisk noe jeg hører ofte. Men jeg må si at det er helt feil.
Fordi man "glemmer" de virkelig fæle hendelsene. - Så man "glemmer" dem i hverdagen, for å si det sånn.
Hvorfor det?
Så jeg vil gjerne fortelle dere noe som vi alle har opplevd eller hørt før.
La oss si at noen har vært utsatt for en alvorlig bilulykke.
Som regel - ikke alltid, men som regel - i det øyeblikket ulykken skjer, dissosierer personen denne hendelsen -
denne situasjonen - fordi den er så ekstremt ille og ikke kan integreres i det øyeblikket.
Hva betyr "dissosiert"?
Vær så snill?
Hva betyr "dissosiert"?
Så det betyr at den hendelsen som skjer, skjer utenfor deg.
Så du kan ikke integrere det selv, du kan ikke bearbeide det i øyeblikket. Du forstår ikke hva som skjer, men det skjer likevel.
Og det er derfor denne prosessen kalles "dissosiasjon".
Og det er faktisk en naturlig prosess, og jeg vil til og med si at det er en overlevelsesstrategi
som er inngrodd i oss mennesker, i alle mennesker.
Og så forsvinner det ikke bare, det går inn i det såkalte drømmeminnet. Og drømmeminnet dannes
når det skjer veldig, veldig fæle, dramatiske ting.
Og det er ikke før mye senere - vanligvis, noen ganger er det dager, måneder eller i mitt tilfelle var det år senere - når det
faktisk kommer tilbake til overflaten, det vil si når hukommelsestapet som har dannet seg rundt det - det vil si
hukommelsestapet - når det sakte smuldrer opp igjen og minnene sakte kommer tilbake, da kommer det tilbake i hukommelsen.
Og så har du muligheten eller rommet til å jobbe sakte med det.
Og så husker du det igjen, selv mange år senere.
Og så er detaljene og alt plutselig tilbake, husker du alt?
Ja, det kommer opp. Så du må forestille deg at det er som en kurv, og alle de dårlige minnene, de
dramatiske opplevelsene, bare kastes ned i den.
For når det gjelder rituell vold - og det er det vi snakker om - er det så mange dramatiske
opplevelser, og det blir bare kastet i en stor kurv.
Og du vet, det er som med all klesvask, det ene minnet kommer ut og så et annet, og i begynnelsen er det ikke sammenhengende
i det hele tatt, så det har ikke noen form for rettesnor.
De er som små brikker i et puslespill som du kan sette sammen over tid.
Men denne ene brikken i puslespillet er faktisk detaljert, men det er ikke sikkert du forstår hva som er i dette
bildet hvis du ikke har klart å legge til de andre ennå.
Ja, det er utrolig i ordets rette forstand.
Så har du opplevd så forferdelige ting, og folk tror deg ikke - fordi det er så utrolig at denne
personlighetsspaltningen virkelig eksisterer, denne fortrengningen av minner, dette hukommelsestapet.
Men det finnes andre hindringer for at dere overlevende ikke blir trodd.
Og det er det utrolige ved selve hendelsene.
Det hører man fra nesten alle overlevende, at gjerningsmennene til og med sier dem rett opp i
ansiktet: "Ingen vil tro deg, det høres altfor sprøtt ut."
Guido Grandt ga meg nylig et eksempel på en sak der en gjerningsmann kledde seg ut
som Mikke Mus og forgrep seg på et barn.
Og da barnet så fortalte om det og sa: "Mikke Mus voldtok meg", var det selvfølgelig ingen som
trodde på barnet, og gjerningsmannen lo seg i hjel.
Ja, Chantal, jeg skal spille av et kort klipp fra en video av "Satanic Panic"-bevegelsen.
Fordi de snakker om deg der.
Og dette er bevegelsen som sier at satanisk-rituell vold ikke eksisterer.
Ofrene vil bare ha oppmerksomhet og finner på alt sammen eller blir overtalt til det av terapeuter og så videre.
La oss lytte til det et øyeblikk.
"Chantal Frei - for å si det enkelt: hver gang navnet nevnes - finnes det mange videoer med henne, og vi viste til og med
et klipp av en av dem offentlig på et av våre arrangementer.
Jeg gir bare folk denne jobben:
Hun forteller altså at hun ble utsatt for rituelle overgrep i katedralen i Barcelona under et
satanisk ritual av "de tre tenorer" og Peter Alexander.
Jeg tror ikke jeg trenger å si mer om saken.
Er det noe annet som er veldig viktig?"
Så, kjære Chantal, du og din historie var verdt hele 30 sekunder for dette panelet, og så var kroken under for dem.
Det kan ikke være at "De tre tenorer" og Peter Alexander angivelig voldtok deg rituelt i katedralen i Barcelona.
Dette bringer oss tilbake til temaet vi nettopp har diskutert med Sandra Rasch.
- At de aller fleste overlevende forteller om prominente og elitære personer som er involvert, som har et godt
internasjonalt nettverk og som ville dekket over hverandre.
Så Chantal, du får mer enn 30 sekunder til å si noe om det.
Ja, du har virkelig sagt det noen ganger nå. Det er så utenkelig, det er så usannsynlig.
Så det går faktisk utover det normale rammeverket at du virkelig har vanskeligheter med å tro på dette.
Og det stemmer, når du er barn og opplever det, blir du fortalt det om og om igjen, det blir trommet inn i deg:
"Hvis du noen gang snakker om det, vil det ikke hjelpe deg noe uansett, for ingen vil tro deg uansett."
Det er virkelig et slikt teppe.
Så det er som en beskyttelse for gjerningsmennene, og det er også et av deres største våpen, at det de organiserer er så enormt og
går så langt ut over rammene at man som normal person - eller en som bare lever et
normalt liv - nesten ikke kan forestille seg det.
Ja, men det er bare sånn det er. Så for det første vil jeg virkelig si at jeg ikke er der, og jeg
snakker ikke om opplevelsene mine, slik at jeg har så mange mennesker som mulig som tror på meg.
Så hvis Bernd Harder ikke tror meg, så bør han ikke tro meg.
Men jeg er der for å oppmuntre folk til å stille spørsmål ved seg selv når de hører noe sånt: Og hva om det var sant likevel?
Jeg kan forsikre alle som lytter til og ser på dette nå, om at dere - hvis dere begir dere ut på denne veien
- raskt vil innse at dette dessverre fortsatt er sant.
Dessverre, dessverre. Hvorfor dessverre?
For akkurat nå, i dette øyeblikket når vi snakker med hverandre, er det barn som opplever dette.
Og hvis vi ikke står opp og ser og bare sier hele tiden: "Å, det er umulig", så vil disse barna fortsette å oppleve dette.
Og jeg tror det er vårt ansvar, vi som samfunn, å se - og jeg er her for å snakke om det fordi jeg har
opplevd det - og jeg vil virkelig oppfordre folk til å se.
Ja, og du vil virkelig finne bevis for at dette er sant.
Ja, takk, Chantal.
Vil du fortelle oss kort om hva du opplevde i Barcelona?
Bernd Harder avviste det fordi det tilsynelatende ikke er mulig.
Ja, så i Barcelona var det slik - jeg antar selvfølgelig at prominente mennesker leide hele "Sagrada Família" , som ligger i
sentrum av byen, eller rett og slett reserverte den for seg selv.
- Og det var den 30. april, og den 30. april er Satans fødselsdag, og det ble organisert et stort, stort ritual.
Så på den ene siden Satans fødselsdag, på den andre siden fullføringen av min såkalte
opplæring som "Mørkets mor" - som vi har hørt før.
Og i dette ritualet ble jeg også rett og slett voldtatt av kjendiser - som Bernd Harder
nettopp sa - "de tre tenorene" og Peter Alexander.
"De tre tenorer", den gang var de ennå ikke kjent som "de tre tenorer".
Så de gjorde fortsatt separate forestillinger eller konserter på den tiden.
Men allerede den gang var det en selvfølge at de på et eller annet tidspunkt ville finne sammen.
Jeg har hørt dette gang på gang på slike arrangementer, hva som vil skje i fremtiden eller hvilke planer de har.
Så alle tre var der og kom først sammen senere.
Og det gjelder også på steder der det inviteres personer, dvs. prominente personer, som
kanskje ikke er så prominente på det tidspunktet.
Men nettopp fordi de deltar i slike ritualer, blir de deretter lovet at de skal få karrieren sin i retur.
Og jeg tror det var det som skjedde med "De tre tenorer", for jeg tror de ble berømte to-tre år senere.
Utrolig.
Ja, du ville virkelig ikke trodd det hvis ikke hundrevis og nå til og med tusenvis av
mennesker kom med nøyaktig de samme uttalelsene.
Som jeg nevnte, har jeg nettopp behandlet 1024 rapporter fra overlevende i dokumentarfilmene mine - og det er helt grusomt.
I 2022 var det fortsatt 27 offerrapporter, i 2023 var det allerede 111 rapporter fra overlevende, i
2024 var det allerede 247 og i år 640 nye rapporter.
Det er en eksponentiell kurve, og denne bølgen vil aldri ta slutt.
Det var derfor faren min fikk denne geniale ideen med Vetopedia, slik at overlevende etter
rituell vold kan registrere seg på Vetopedia.
Det er som et Wikipedia, men det er et gratis oppslagsverk over avvikende stemmer.
Alle disse rapportene kan samles og presenteres i en stor internasjonal database. Og denne
plattformen er allerede tilgjengelig på 21 språk.
Chantal, jeg har sett at du allerede har meldt deg på.
Jeg synes det er strålende.
Vil du kort fortelle de andre overlevende og oss hvordan du registrerer deg, eller vil du vise oss bidraget ditt?
Ja, det vil jeg gjerne.
Under "Rituell vold" finnes det korte vitnesbyrd.
Du kan klikke på "Skriv inn vitnemål" øverst til høyre, og så kommer det opp ulike spørsmål du kan svare på.
Fortell først kort livshistorien din, men også åstedene der du opplevde dette, landene, hvilke
gjerningsmenn du så - hvis du ønsker å oppgi dette.
Jeg synes dette er en strålende idé, og jeg vil virkelig oppmuntre alle overlevende som våger å delta på noe.
Du kan også legge den inn anonymt.
Dette er faktisk for å heve stemmen, for å vise: "Hallo, vi er ikke alene, vi er her. Vi hever
stemmen, og vi gir oss ikke før vi blir hørt."
Så jeg tror vi blir hørt - det tror jeg - men vi blir fortsatt ignorert av det store flertallet.
Og det er et middel til å minimere dette - hva var ordet igjen?
Lois: Vetopedia
Ja, akkurat.
Og det er en måte å virkelig holde på med det på - og det er ingen fare for deg selv hvis du melder
deg på - og fortsetter å stadig heve stemmen din.
Jeg vil gjerne oppmuntre til dette.
Veldig hyggelig, tusen takk for at du deltok og meldte deg på.
Du kan også legge inn kildene på Vetopedia.
Vi ser de to bøkene dine her, hvor du kan bestille dem.
Du kan også laste opp videoer.
Det er noe helt spesielt med Vetopedia, at kildene er sikret, for mange videoer om rituell vold forsvinner stadig fra Internett!
For mange andre ofre har vi allerede klart å sikre disse videoene på Vetopedia, som
allerede har forsvunnet fra andre plattformer.
Ja, så tusen, tusen takk, kjære Chantal, for at du står der og bare går videre til tross for alle disse angrepene.
Nå også med Vetopedia igjen!
Jeg takker deg av hele mitt hjerte for denne samtalen.
Tusen takk for ditt engasjement og for din støtte til overlevende etter rituell vold. Tusen takk skal dere ha.
Vær så god.
Nå vil jeg gjerne gi ordet til Marcel Polte, som har jobbet med mange overlevende etter
rituell vold og forklarer disse forbrytelsene.
Klipp av!
Etter å ha studert juss arbeidet Dr. Marcel Polte i 15 år som advokat i internasjonale advokatfirmaer innen forretningsjus.
Han arbeider fortsatt som advokat i dag.
Ved siden av sitt arbeid som advokat drev han i flere år en praksis som allmennpraktiserende psykoterapeut.
Gjennom denne aktiviteten kom han i 2017 i kontakt med temaet satanistisk-rituelle overgrep, og har arbeidet intensivt med det.
Forskningen hans og de mange møtene med overlevende etter satanistisk rituell vold har resultert i tre bøker:
"Dark New World Order Volumes 1 and 2" og "Uncle Sam's: An Insider's Account from the Hell of Monarch-Mind Control".
Bøkene hans kjennetegnes av grundig research og omfattende referanser.
Han har også støttet utgivelsene til overlevende etter rituell vold med forordet sitt.
Et av hans fokusområder er å vise hvordan satanisk-rituell vold i kulter og programmer for tankekontroll i
hemmelige tjenester som CIA henger sammen og anvendes.
Grusom tortur og mishandling brukes for å skape splittede personligheter hos barn og unge, som kan betinges deretter.
Hallo, Marcel Polte, kan du høre oss?
Ja, jeg hører deg veldig godt.
Veldig hyggelig, vi ønsker deg velkommen til den 22. AZK. Veldig hyggelig å ha deg her.
Takk, Lois.
Du har allerede hørt de korte bidragene fra Sandra Rasch og Chantal Frei her på den 22. AZK.
Du har også selv hatt med mange overlevende å gjøre.
Kan du i en kort presentasjon oppsummere hva du har avslørt i bøkene dine om satanistisk-rituell vold, og hva
du har dokumentert om militærets og CIAs innblanding?
Og kan du si noe om MK-Ultra-Mind Control og så videre? Og kan du kort forklare hva MK-Ultra-Mind Control er?
Ja, gjerne. Det skal jeg gjøre.
Og jeg er glad for å få muligheten til å sette Sandras og Chantals rapporter inn i en større sammenheng.
Rituelle overgrep og tankekontroll handler nettopp om systematisk vold som ikke bare består av enkeltstående
handlinger, men som er innbakt i større strukturer.
I destruktive sekter, i hemmelige militære programmer og i nettverk som opererer på tvers av generasjoner.
Jeg har undersøkt dette militær-satanistiske komplekset i mange år og dokumentert hvordan disse områdene griper inn i hverandre.
Bøkene mine oppsummerer disse funnene.
Alle kilder og referanser finnes der.
Og det jeg presenterer nedenfor, er basert på vitnesbyrd fra overlevende som Chantal og Sandra, men også på mye
annen faglitteratur fra terapeuter, offentliggjorte offentlige dokumenter og internasjonal forskning.
Og rituell vold er mer enn religiøs vrangforestilling eller sadistiske overgrep.
Dette er bevisst strukturerte voldshandlinger som følger et okkult eller satanisk trossystem.
Og i sektfamiliene er det nettopp denne agendaen som videreføres fra en generasjon til den neste.
Fra fødselen av tvinges barn inn i en offerrolle, men også i en overgriperrolle.
De blir torturert, mishandlet og tvunget til å drepe dyr eller til og med mennesker, som vi nettopp har hørt.
Hensikten bak dette er tredelt. For det første ødeleggelsen av personligheten.
Det ekstreme traumet fragmenterer offerets psyke.
Og så, for det andre, å bygge videre på dette, å forme kontrollerbare personlighetsdeler, såkalte "altere"
eller indre deler, som så utfører spesifikke kommandoer.
Og for det tredje, og det er også viktig, koblingen til gjerningsmannens struktur ved å skape skyldfølelse hos
ofrene, men også frykt og lojalitet, på en kunstig måte.
På denne måten blir ofrene bundet inn i disse kultstrukturene fra fødselen av.
Og disse mekanismene har vært beskrevet i traumeforskningen i flere tiår.
Tyske og internasjonale eksperter som Michaela Huber og Dr. Alison Miller bekrefter dette mønsteret av tvungen dissosiasjon
, som regelmessig observeres hos ofre for rituell vold.
Men - og dette er svært viktig - eksistensen av rituell vold kan ikke bare bevises ut fra vitneutsagn, men også ut fra data.
"Ritual Violence Working Group" gjennomførte flere spørreundersøkelser blant
psykoterapeuter i Tyskland i 2005 og 2007.
Totalt ble over 200 saker kategorisert som troverdige. Blant disse var 42 rapporter om drap.
Og "Utah State Task Force on Ritual Abuse" bekreftet lignende strukturer i USA allerede i 1992.
Til slutt - blant mange andre - studien fra "Independent Commission for the Investigation of
Child Sexual Abuse", UKASK, fra Tyskland, fra 2016.
Den evaluerte igjen erfaringene til 174 psykososiale fagpersoner fra Tyskland som oppga at de hadde
arbeidet med ofre for organisert og rituell vold.
Av disse var 69 prosent av tilfellene knyttet til satanistiske grupper.
Og disse tallene beviser det: Vi snakker ikke om enkelttilfeller, men om et internasjonalt tilbakevendende
fenomen som ble gjenkjent i faglige sammenhenger lenge før det fikk offentlig oppmerksomhet.
For å forstå disse mekanismene for rituell vold må man også kjenne til de historiske programmene for tankekontroll.
På 1950-tallet lanserte CIA MK-Ultra-prosjektet. Dette var et forskningsprogram for å manipulere menneskets bevissthet.
MK-Ultra besto av over 140 delprosjekter med eksperimenter på mennesker der det ble brukt narkotika, først og
fremst LSD, hypnose, elektrosjokk, søvndeprivasjon og sensorisk deprivasjon, det vil si stimulusdeprivasjon.
Og målet med alt dette var å utvikle kontrollmekanismer over sinn og atferd.
Det som bare antydes i de offisielle dokumentene om MK-Ultra, rapporteres av mange
overlevende i rituell sammenheng som en reell opplevelse.
Og det som er slående, er at de bruker de samme teknikkene, de samme målene og noen ganger de samme gruppene av gjerningsmenn.
Det finnes selvsagt også overlevende fra selve MK Ultra-programmet, som nå kalles "Project Monarch".
Mary Sparrow er en av dem. Hennes uttalelse finnes på siden "50 Voices of Ritual Abuse" (https://www.50voices.org/).
Men også Cathy O'Brien og Katie Groves.
Og allerede i 1995 - dette er også viktig - hadde MK-Ultra-overlevende vitnet i Washington DC for
"Advisory Committee on Human Radiation Experiments".
Du kan fortsatt finne protokollene. Ikke noe av dette er en ny idé.
Det avgjørende poenget er at rituell vold og MK-Ultra ikke er separate fenomener.
De er knyttet sammen av en felles ideologi, satanismen som et system for makt og kontroll.
Og i begge sammenhenger finner vi også de samme grunnprinsippene, nemlig den totale underkuelsen av individet, dehumanisering
gjennom ekstrem vold og skapelsen av redskaper, det vil si mennesker som utfører ordre uten å huske dem i ettertid.
Psykologen Dr. Corydon Hammond snakket åpent om disse sammenhengene allerede i 1992 på
en konferanse i sin såkalte "Greenbaum-tale".
Han beskrev hvordan satanistiske kulter og hemmelige tjenesters programmer gikk hånd i hånd for å fremkalle
dissosiasjon og å programmere disse personlighetsstrukturene til bestemte oppgaver hos ofrene.
Mange overlevende forteller derfor også at gjerningsmennene var forankret både i militære og hemmelige
tjenestemiljøer, men også i kultene - med andre ord, om man vil, hadde de to sider av samme ideologi.
Et fremtredende eksempel - og jeg er sikker på at mange vil kjenne igjen navnet - er oberstløytnant
Michael Aquino, som også var yppersteprest i Set-tempelet.
Fullstendig satanist, ja!
Grunnlaget for denne kontrollen, kan man si, er dissosiasjon, avspaltning.
Gjennom ekstreme, for det meste gjentatte traumer, splittes bevisstheten til slutt i enkeltdeler.
Og disse indre delene kan så gis nye identiteter, oppgaver og triggere av overgriperne.
Og veldig kort om de viktigste metodene, hvordan dette fungerer, hvordan det blir til.
Dette inkluderer "traumeinduksjon" gjennom tortur, smerte, mishandling, elektriske støt eller
nær-døden-opplevelser som drukning, samt hypnose og suggesjon.
Det hele kombineres med symboler, tall eller bokstavserier, som for eksempel "alfabetkoder", og så er denne berøvelsen av
stimuli, for eksempel i tanker eller kamre, sammenlignbar med hvordan det er skildret i serien
"Stranger Things"; inspirert av virkelige eksperimenter.
Deretter gis det medikamenter, ofte i kombinasjon med elektriske støt, for å øke
suggestibiliteten, det vil si evnen til å la seg påvirke.
Og så er det også programmeringen gjennom ritualer, der gjerningsmennene simulerer et åndelig nivå for å
implantere slike overnaturlige maktstrukturer i ofrene.
I min forskning har jeg deretter sammenlignet disse mekanismene med frigitte MK-Ultra-dokumenter.
Og det grunnleggende, kan man si, er veldig tydelig dokumentert.
Et sentralt element i mange offerrapporter er også såkalte selvdestruktions- eller selvmordsprogrammer,
som har til hensikt å kontrollere offeret permanent og forhindre enhver avsløring på denne måten.
Programmene utløses av triggere som nøkkelord eller symboler, bestemte lyder eller musikk, eller kontakt med bestemte personer
eller institusjoner, for eksempel i forbindelse med terapi.
Slik at når offeret forteller om sine opplevelser, begynner de plutselig å få panikk eller skade seg selv
fordi en indre del er programmert til å beskytte sannheten.
Andre roller disse indre delene har, er som rapportører, straffere eller programmerere.
Marcel, kan jeg avbryte deg et øyeblikk?
Gjerne.
Vi har sett musikere og skuespillere som har tatt sitt eget liv. Og så tenker man alltid: "De har
berømmelse nå, de har penger. Hvorfor tar de livet av seg nå?"
Er det noen sammenheng med denne "selvmordsprogrammeringen"? At de kanskje vil pakke ut og plutselig går dette programmet av?
Ja, det er et veldig gyldig spørsmål og også en veldig viktig observasjon, spesielt når det gjelder
kjendiser, der folk sier, som du nettopp nevnte:
"De har rikdom, de har oppmerksomhet, de burde faktisk være lykkelige, selv om det
sikkert er en viss grad av stress involvert."
Det kan være at slike programmer utløses i visse tilfeller - særlig når det er indikasjoner på at noen ønsker å pakke ut.
Dette er selvfølgelig vanskelig å bevise i ettertid.
Jeg tror likevel at dette er ganske isolerte tilfeller.
For noen er det en veldig sterk antakelse, for dem som allerede har gitt uttrykk for at de ønsker å snakke om
ting eller allerede har tatt opp visse kritiske spørsmål.
I mange tilfeller vil det imidlertid ligge noe annet bak.
Og man må spørre seg selv: "Hva er denne store indre konflikten som disse prominente
'kjendisene' har, og som til slutt fører til selvmord?"
Men dette fører inn i enda mørkere eller like mørke sirkler, der man må spørre seg selv: "Hva var prisen for denne berømmelsen?
Og oppstår det kanskje samvittighetskonflikter som følge av dette, eller finnes det kanskje til og med mekanismer som går
utover disse tankekontrollteknikkene, slik jeg har beskrevet dem, for å slavebinde slike mennesker
på et veldig, veldig dypt nivå, for å si det sånn?"
Det ville sprenge rammene for denne artikkelen, men det er et veldig, veldig viktig poeng.
[Ja, la oss gå videre fra selvmordsprogrammet til det større bildet.
Det er nemlig ikke bare overlevende her fra Tyskland eller, som Chantal Frei, fra Sveits, men også fra mange andre
land, som Storbritannia, USA, Nederland, Australia og Sveits.
I prinsippet kan man si at det finnes rapporter med lignende mønstre over hele verden - kort oppsummert.
I de fleste tilfeller er det familien som er gjerningsmannen.
Åsteder som private villaer, kirker, underjordiske rom, militære anlegg eller skoger blir nevnt.
I tillegg kommer tankekontroll, menneskehandel, barnepornografi, prostitusjon og såkalte snuff-filmer , men
også forbindelser mellom disse lokale kultene, der dette skjer, og internasjonale nettverk.
Og det hele, disse strukturene, overlapper igjen med organisert kriminalitet, men også med statlige eller
militære områder der det utføres eksperimenter på mennesker.
Et eksempel som Chantal Frei nevner, er forbindelsen til den amerikanske militærbasen "Dagger
Complex" i Darmstadt, der hun hadde slike opplevelser.
Cathy O'Brien nevner for eksempel også en rekke militærbaser i USA som åsteder, i tillegg til for eksempel NASA-anlegg.
I min bok "Uncle Sam's" analyserer jeg uttalelser fra Katie Groves, som i videoer forteller om sine opplevelser i en såkalt
"snuff-fabrikk", der det ble produsert drapsfilmer med barn.
Hun beskriver hvordan disse barna systematisk ble mishandlet, torturert og drept i et underjordisk anlegg i Texas.
Og ifølge hennes forklaring var anlegget under kontroll av CIA, som sies å drive en internasjonal ring for handel med barn.
Et "fjernsynseksperiment" som hun bestilte, kunne faktisk bekrefte eksistensen av dette anlegget hinsides enhver tvil.
Og selv om disse utsagnene, bortsett fra "fjernsynet", er vanskelige å verifisere, må det sies at de i mange detaljer
samsvarer med mønstrene til andre overlevende, spesielt i kombinasjon med rituelle elementer, militær
kontekst, men også komplekse programmeringsmetoder.
I noen tilfeller blir samme eller spesifikke åsteder eller gjerningsmenn navngitt av overlevende som ikke kjenner hverandre.
I løpet av mine undersøkelser sendte jeg også en såkalt FOIA-forespørsel, det vil si en forespørsel om informasjon i
henhold til den amerikanske Freedom of Information Act, til CIA.
Og så ba jeg om å få utlevert alle dokumenter som gjaldt den tidligere nevnte MK Ultra-overlevende Cathy O'Brien.
Og CIAs svar er svært interessant.
Denne lød som følger: "Dokumentenes eksistens eller ikke-eksistens kan verken bekreftes eller bestrides.
Eksistensen eller ikke-eksistensen av slike dokumenter er for tiden selvklassifisert og dermed beskyttet mot offentliggjøring."
Og hvis du tenker på dette svaret, betyr det at det offisielt står:
"Det finnes åpenbart dokumenter, men de kan ikke offentliggjøres av hensyn til rikets sikkerhet."
Ellers ville de ganske enkelt ha sagt: "Ingen registreringer funnet". Så "det er ingenting".
Og det faktum at det i det hele tatt finnes noe som helst i forbindelse med Cathy O'Brien, er en veldig sterk
indikasjon på at det er noe i historien hennes, for eksempel.
I tillegg til det psykologiske og det tekniske nivået, må det også sies at den
åndelig-ideologiske bakgrunnen spiller en svært sentral rolle.
Mange gjerningsmenn ser seg selv som en del av en satanisk eller luciferisk orden som ønsker å
oppnå makt gjennom lidelse, død og undertrykkelse.
For dem er disse ritualene mer enn bare symbolikk.
De tror på energi eller kraft som kan oppnås gjennom dette offeret.
Og det er nettopp denne troen som går i arv gjennom generasjonene i sektfamiliene, og som
så kombineres med et elitistisk verdensbilde:
De utvalgte er nemlig - sett fra deres ståsted - hevet over de andre menneskene - som de imidlertid
også frykter på grunn av sin tallmessige overlegenhet.
Ja.
Konsekvensene for ofrene, nemlig ofrene for disse systemene, er også viktige.
De lider av de mest alvorlige konsekvensene av traumer, som kompleks dissosiasjon , flashbacks - nevnt av
Sandra og Chantal - angstlidelser og tvangshandlinger.
Det kan oppstå fysiske sykdommer som følge av disse årene med overgrep.
Og ofte også dype identitetskriser.
Og mange av de rammede utvikler derfor også denne dissosiative identitetsstrukturen, slik overgriperne har ønsket.
Det betyr at du vil ha et stort antall mennesker på innsiden som også vises på utsiden.
Så når vi snakker om rituell vold og tankekontroll - og jeg nærmer meg langsomt slutten - handler det ikke bare om å avdekke
enkelttilfeller, men om det sentrale spørsmålet om hvor mye disse kreftene vet om menneskets bevissthet, og hvordan
de så misbruker denne kunnskapen for å oppnå et bestemt mål.
Nemlig etableringen av et - sett fra deres ståsted - satanisk verdensimperium.
Det er svært viktig at vi har uavhengig forskning på dissosiasjon og traumebasert
programmering, og at det finnes trygge rom for overlevende.
Men også mot til å samarbeide på tvers av institusjonelle grenser, for taushet beskytter bare overgriperne.
Utdanning og bevisstgjøring er det første skrittet mot å bryte denne sirkelen.
Og arbeidet mitt ser også på seg selv som et bidrag til en mer omfattende avklaring av disse mekanismene.
Rituell vold er ikke et marginalt problem, men et speil for hva som skjer når hemmelige, okkulte grupper utvider
sin innflytelse i samfunnet vårt uten å bli lagt merke til.
Ja, sir.
Derfor er det også opp til oss å se nærmere på saken, ta ofrene på alvor og sørge for at disse funnene når ut til allmennheten.
Dette truer tross alt friheten til hvert enkelt individ.
Rituell vold og tankekontroll er, som allerede nevnt i foredraget, uttrykk for den samme destruktive ideen: at et
menneske kan domineres, knekkes og at dets sjel kan overtas.
Og likevel svekker hver eneste sannhet som kommer frem - og det er det positive aspektet ved det hele, så å si - dette systemet.
Til syvende og sist begynner opplysningen når vi setter ord på det usigelige, og når
overlevende - som Sandra og Chantal - våger å snakke.
Og det krever plattformer som denne. Så nok en gang, takk til dere.
Og jeg vil takke alle som lytter, for at de er villige til å lytte, men også til å se
og ikke lukke øynene. Tusen takk for det.
Ja! Takk skal du ha!
Takk, Marcel, på bare noen få minutter har du virkelig knyttet an til det min far sa i begynnelsen av denne konferansen.
Han har nettopp vist, med våre tiår med forskning, hvordan disse hemmelige strukturene
til syvende og sist er forankret i satanismen.
Og vi har hørt det fra deres egen munn at de ønsker å etablere en satanisk verdensorden.
Men de er i mindretall.
Vi er dem langt overlegne, hvis vi bare innser det!
Hvis bare lyset slipper inn, vil hele denne kriminelle konstruksjonen kollapse. Og vi er på randen av det.
Og det er derfor: Hvis dere alle sprer dette foredraget og hele AZK slik at det blir virkelig
lett, så vil denne sataniske verdensordenen kollapse.
Takk for at du kjemper for å få denne grusomme praksisen frem i lyset.
For våre seere melder nå også spørsmålet seg: Hvordan kan det ha seg at slike forbrytelser ikke
blir straffet av politiet og dømt av rettsvesenet?
Og jeg vil gjerne gi ordet til Uwe Kranz for dette spørsmålet.
Uwe Kranz er politimann, tidligere ministerråd og tidligere president for delstatskriminalpolitiet i Thüringen.
Han var nasjonal ekspert i Europol.
Som ekspert på sikkerhets- og terrorspørsmål publiserer han jevnlig i en rekke medier.
Uwe Kranz har vært involvert i kampen mot organisert kriminalitet, ekstremisme og terrorisme i over 50 år.
I løpet av sin tjeneste viet han seg først og fremst til å beskytte barn.
Dette blir tydelig når man ser på aktivitetsområdene i hans yrkeskarriere:
Han var ungdomskommissær, aktiv i kriminalitetsforebygging, i kampen mot seksuell vold mot barn og mot menneske-
og organhandel på nasjonalt og internasjonalt nivå og i arbeidet med kriminalpolitiske foreninger.
På sin egen nettside publiserer Uwe Kranz artikler om temaer som "Seksuelt misbruk av barn" og "Mind Control".
Som kriminolog gir han innsikt i "den dype staten" og observerer aktuelle verdensbegivenheter i sin pensjonisttilværelse.
Han bidrar også med sin erfaring og kunnskap som medlem og foredragsholder på pressesymposier arrangert av
anerkjente foreninger som "Axion Resist" og MWGFD e.V. .
Disse ble opprettet for å beskytte barns velferd, frihet og rettssikkerhet.
Her snakket han blant annet om pedofili, tidlig seksualisering og menneskehandel med barn.
Det er en spesiell ære for meg å ønske den erfarne kriminologen Uwe Kranz velkommen hit til den 22. AZK.
Æren er helt på min side.
Hyggelig å ha deg her.
Ja, du har et halvt århundres kriminell erfaring i kampen mot seksuelle overgrep mot barn.
Du sto i spissen for disse etterforskningene som polititjenestemann, til og med som
departementsråd og som leder for kriminalpolitiet i Thüringen.
Med andre ord ble saker rapportert til dere, og dere etterforsket dem. Men hva skjedde så?
Problemet er at bevisene først må legges frem, slik at saken også kan gå til statsadvokaten og aksepteres
der, omarbeides til en tiltale og bringes inn for retten.
Og dessverre er det mange, mange feil på veien.
Det er frustrerende når man arresterer noen om morgenen og møter dem igjen om ettermiddagen.
- Jeg har visualisert dette: Fanget om morgenen, sluppet fri ved middagstid.
For eksempel har vi veldig ofte det problemet at politiet ofte kommer med en drapssak
og deretter begynner å etterforske et drap.
Og så, på vei til statsadvokatens kontor, blir drapet til et overfall med døden til følge.
Da kan du ende opp med et helt annet lovlig stoff og helt andre problemer.
Eller når man, som i den siste saken, må forholde seg til voldtektsmenn som begikk gruppevoldtekt og deretter går
ut av retten og plystrer fornøyd fordi dommeren ikke helt kan utelukke 100 prosent at jenta kan ha vært med likevel.
Så det er her det hele begynner å bli litt tvilsomt.
Og det finnes mange muligheter for å avbryte behandlingen eller konvertere den til psykiatrisk sykehusinnleggelse og så videre.
Så det er et brudd et sted i virksomheten, og det er dessverre tilfellet.
Disse ofrene må behandles med omtanke og alvor.
Du har all rett i verden til å bli behandlet ordentlig av politiet og rettssystemet.
Takk for din redegjørelse. Du snakker også om såkalt "pedokriminalitet" og om forbindelser som sies å
nå inn i "høye kretser". Hva er dine observasjoner?
Ja, så la oss anta følgende: Jeg har alltid Dutroux-saken i PowerPoint-presentasjonene mine.
Du kjenner sikkert til Dutroux-saken.
En belgisk barnemishandler som drepte elleve barn og sultet to til døde mens han satt i fengsel.
Fordi han ikke avslørte noe mens han satt i fengsel, og så sultet barna i hjel. Det var en forferdelig sak.
En hel rekke vitner har enten vært utsatt for ulykker eller dødd under tvilsomme omstendigheter eller hva som helst.
Og Dutroux-saken har allerede vist at alle nivåer i samfunnet var involvert i disse barnemishandlingsringene.
Så det gikk helt til topps i politikken, helt til topps i kulturen, på TV og i mediene.
Prosessen var synonym med hva kjerneproblemet er.
Om det er Epstein eller ikke, er det akkurat det samme.
Hos Epstein har de også forbindelser helt til topps i politikken, showbusiness, statsadvokater - ja,
hva vet jeg - høytstående embetsmenn og politikere.
Det samme gjorde de med "Diddy" Sean Combs, som også er velkjent. Han har nå "fanget" fire år og to måneder.
Dette er egentlig en ufarlig dom fordi hele området organisert kriminalitet rett og slett er kuttet ut.
De sa: "Vi skal slutte med dette, nå dømmer vi ham bare på grunn av det ene overgrepet mot kjæresten eller kona hans.
Og hele prosessen ble deretter redusert til en liten del.
I mange tilfeller er slike prosedyrer derfor fragmenterte, bevisst fragmenterte.
I 1995 hadde vi en stor rettssak i England. Det ble også muliggjort av banken,
politikken, mediene, store moguler og alt det der.
Gjennom årene har prosessen blitt mindre og mindre, og til slutt var det ingenting igjen.
Til syvende og sist var dette små prosedyrer - de blir plukket fra hverandre og brutt ned i småbiter, så å si, i
juridiske småbiter, og så er det ikke mye substans igjen.
Dette reiser naturligvis mistanken om at det foregår en påvirkning her. Det kan ikke uten videre avvises.
Realiserte dere da dette prinsippet - slik det skjedde med Epstein, Dutroux, P. Diddy og
så videre - i deres region, disse prinsippene?
Prinsippene er de samme overalt, uansett land.
Man må gå ut fra at dette seksuelle misbruket av små barn, jenter og tenåringer foregår over hele Europa og verden.
Hvis du for eksempel ser på NCMEC - det amerikanske senteret for rapportering av savnede og misbrukte barn -
hadde det fortsatt 50 000 saker her for fire-fem år siden.
Vi har nå 205 000 tilfeller som rapporteres til oss hvert år.
Galskap!
[Men vi er et lite lys.
Hvis du sammenligner det NCMEC rapporterer med Asia, India og Pakistan, så er vi nesten i millionklassen.
Så det viser tydelig at det er et verdensomspennende problem, ikke bare et tysk problem,
ikke bare et belgisk problem eller noe annet.
Jeg har også hørt at det finnes mange offisielle studier om sektmisbruk.
Kan du forklare i noen få setninger hva den offisielle siden har kommet frem til?
Det finnes nok av studier. Tro meg, det finnes studier på dette området.
Jeg har selv skrevet to studier for Europaparlamentet, 2020 og 2021, der jeg oppsummerte det hele.
Og jeg sa: "Ok, hva kan vi gjøre bedre? Hva kan vi gjøre enklere? Hvor kan vi begynne?"
- Og akkurat det motsatte har blitt gjort.
Et annet senter er opprettet, et senter for å bekjempe seksuelt misbruk av barn. Zack.
Nå har vi et senter ved siden av Europol og, og, og, og.
Vi har kommissærer overalt, og vi har studier overalt.
I 2011 ble det gjennomført en fantastisk studie om innføringen av EU-direktiver for å bekjempe seksuelle overgrep mot barn.
Den ble evaluert i 2016, og det er en god studie.
Det ble utført en annen studie av WeProtect. (https://www.weprotect.org/)
Det var også en god studie som burde ha blitt oppdatert og implementert.
Du måtte bare gjøre noe ut av det!
De gjorde en studie, den var skrevet, den var fin å lese, fine bilder, fin grafikk og tralala.
Men implementeringen er som regel et problem.
Det er ikke bare mangel på forskning på det mørke feltet, men også mangel på politisk vilje
til å jobbe intensivt med disse spørsmålene.
Det er ikke så mye mangel på lover, det er i hvert fall ikke mangel på studier.
Nei, du må gjøre det! Du må gjøre det og ha lyst til å gjøre det!
Du snakker også mye om seksualundervisning i barnehager og skoler. Hva kan du si om det?
Ja, seksualundervisning i tidlig barndom er et spesielt område som virkelig sjokkerte meg, fordi det ble utviklet av
WHO , sammen med "German Federal Centre for Health Education".
Siden 13. februar i år (2025) har det hett "Federal Institute of Public Health".
Den har enda flere rettigheter, enda flere muligheter og kan gjøre enda mer, særlig når det gjelder klimabeskyttelse.
Og disse to samarbeidet om å lage disse retningslinjene for hvordan man skal "oppdra" små barn seksuelt.
Grunntanken bak dette er faktisk at et barn - etter at det kan aborteres frem til fødselen, det er den ene siden av saken - blir
stemplet som et seksuelt vesen umiddelbart etter fødselen, som også kan misbrukes når som helst. (Lois vender fuglen til siden)
Og det er så sprøtt at du ikke engang kan forestille deg det.
Og det verste er at disse BZgA-retningslinjene fra WHO er basert på vitenskapelige funn.
Og ta nå en titt på de vitenskapelige funnene og se hvor det kommer fra. Det kommer fra Kinsey.
Mannen som skrev den beryktede Kinsey-rapporten på 1960-tallet om frigjøring av menn og kvinner.
Fra da av gikk det faktisk jevnt og trutt nedover.
Begrepet "seksuell ettergivenhet" ble skapt på den tiden.
Likegyldighet overfor barn og sex med barn er mulig og vanlig, og det er tillatt.
Fekalt språk ble introdusert. Og denne personen, Kinsey, utførte en rekke tester.
Og det er en serie tester jeg så der et fire år gammelt barn ble mishandlet i 24 timer for å oppnå 27 orgasmer.
Du må forestille deg det. Han beskrev en orgasme hver gang barnet skrek, gråt, krampet - torturerte et fire år gammelt barn i
24 timer til en eller annen form for fysisk reaksjon inntraff - og definerte så denne fysiske reaksjonen som en orgasme.
Og de som gjorde det, som mishandlet barna, noen av dem var halliker, noen var fengselsinnsatte som slapp ut.
Du må undersøke og filtrere ut alt dette.
Og så sier du til deg selv: "Hallo, hva er dette? Vitenskapelig kunnskap?"
Dette er feilfri barnemishandling, feilfri seksuell vold mot barn under dekke av å være forskning.
Og så hadde han tilsvarende elever.
Kinsey hadde Kentler neste. Det var Kentler-rapporten.
Så var det Sielert. Og så var det en annen, nå i nyere tid.
De kommer alle fra samme ideologiske stall.
Du må tenke på det. Kinsey har begynt.
Deretter "erobret" de universitetene, høyskolene og de spesialiserte utdanningssentrene.
Og nå er det generasjoner av slike sosialpsykologer og kulturpsykologer og hva det nå måtte være ... De spyttes ut
den ene etter den andre og inntar sosialkontorer og skolestyrer overalt og fortsetter å arbeide i denne opplæringens ånd.
Galskap!
Etter min mening er det helt abstrus.
Og hvis du så ser på hva disse retningslinjene krever - fra null til fire år må barnet lære seksuell onani. Fra null til fire år!
Jeg spør meg selvfølgelig hvilken pedagog som gjør dette, og hvordan gjør han det?
Og i Schwäbisch Hall har vi nylig fått 17 barnehager til å sette opp stasjoner for personlig kroppsutforskning i barnehagen.
Foreldrene ble helt forbløffet!
De visste ikke noe om det. De ble heller ikke informert.
Så hvis dette er seksualundervisning i tidlig barndom, så er det i bunn og grunn ikke noe annet enn ødeleggelsen av familien.
Dette er en ødeleggelse av familien.
Kjernen i en stat, egget i en stat, er et sunt familieforhold.
Det er en far, det er en mor, det er et barn, det er alt.
Det er to kjønn, to ganger basta. Jeg er allerede høyreekstremist.
Jeg vet det. Det er noe som er enda vakrere, det er det Monika Gruber en gang sa:
"Og hvis vi har en forelder1 og en forelder2, så har vi snart kadaver1 og kadaver2 for bestefaren og bestemoren.
Kommer det kanskje også?" Det er selvfølgelig en spøk, men faktum er at det dehumaniserer det hele.
Ja, akkurat.
Det er ikke lenger et humant nivå og ikke lenger verdig - spesielt ikke for barnet.
Barnet har også verdighet. Du må også beskytte deres rettigheter.
Og barn bør virkelig behandles som rettssubjekter og ikke som noe som bare kan kastes av og på.
Ja! Takk for kommentarene.
Så det var en eneste positiv tilnærming i hele virksomheten.
Det var universitetet i Bielefeld.
Hun gjennomførte en storstilt studie på dette Kinsey, Kentler og Co. og fant at det var
barnemishandling over hele linjen, seksuelt misbruk.
Dette var en svært kriminell organisasjon som nå har spredt seg til hele opplæringssenteret, der det er
utdannet sosialpsykologer, psykologer, rektorer og lignende.
Og det fortsetter . Så det blir mer og mer hyppig.
Og derfor er det ikke overraskende å lese i foreldremagasiner i dag: Det er helt normalt at barn blir
behandlet og oppdratt på en slik måte at de må ha seksuell kontakt fra de er seks til ni år gamle.
Og fysisk beføle hverandre og i all hemmelighet lage små hyggekroker overalt der barna kan trekke seg tilbake.
Dette er nok et spill som spiller gjerningsmennene i hendene.
[Ja... Beklager, jeg har ingen gode nyheter.
Dette er bare negative erfaringer jeg har hatt.
Jeg har virkelig brukt mesteparten av livet mitt på å kjempe for at seksuell vold mot barn skal bli straffbart.
Og dette har endelig, endelig, endelig blitt håndhevet i Tyskland i 2021 etter mange års kamp for å gjøre det straffbart.
Og det varte fra 2021 til 2024, men så kom Buschmann - det het han på den tiden, den liberale justisministeren - og omgjorde det.
Nå er det et lovbrudd igjen.
Så det er heller ingen stor gevinst.
Så alle de formuleringene som Justisdepartementet bruker for å forklare hvorfor dette
lovbruddet er opphevet, er etter min mening en anklage.
Ja, det er virkelig en anklage.
Tusen takk for engasjementet for barna, og fremfor alt for at dere offentliggjør disse overgrepene.
Det er så viktig.
Det må skje.
Takk for at du tar deg tid, selv om du er på reise akkurat nå.
Dine uttalelser har virkelig hjulpet oss til å få et klarere bilde av dette problemet.
Vi ønsker deg alt godt i ditt fremtidige arbeid, også som pensjonist.
Du er fortsatt på ballen!
Takk for det flotte pedagogiske arbeidet ditt. Vi elsker deg!
Takk.
Så jeg gleder meg til å være sammen med deg neste gang! Da vil jeg også være der!
[Ja, du er alltid hjertelig velkommen!
Vi vender oss nå til en like uredd forkjemper som har engasjert seg i kampen mot
barnebortføring, rituell vold og handel med barn. Klipp av!
i 15 år.
Deretter jobbet hun som eventarrangør, programvaredesigner, webpublisher og matematisk kunstner.
I London meldte hun seg frivillig som "McKenzie Friend", som tilsvarer en juridisk lekmannsrådgiver.
I løpet av denne prosessen kom hun i kontakt med ofre for rituelle overgrep og varetektsfengsling
som ikke ble hjulpet, men skadet av rettssystemet.
Sabine McNeill begynte å offentliggjøre disse sakene på internett.
Hun kjempet for barn som ble tatt fra foreldrene sine av staten, og tok til og med opp denne saken i Europaparlamentet.
"Det er derfor vi er her i dag. Vi er her for å be om hjelp.
Det finnes barn som skriker for å bli hørt. Hvis du ikke hører disse barna skrike, hvem skal da gjøre det?"
Til sammen fulgte hun rundt 50 saker om flytting av barn.
Den mest kjente var "Hampstead-saken", der hun publiserte videoer med vitnesbyrd fra barna Alisa og Gabriel.
I den vitnet barna om at faren hadde organisert en satanistisk sekt som regelmessig mishandlet og drepte barn.
De beskrev også hvordan faren deres ledet hendene deres i drap på spedbarn.
"Faren vår tar meg og oss med opp for å gjøre det fordi vi ikke kan.
Vi er ikke sterke nok til å kutte hodet av en baby.
Han må bare holde kniven og legge hånden sin oppå hånden vår og hjelpe oss med å skjære hodet av en baby, for han lærer.
Han lærer meg og Gabriel."
Til tross for disse uttalelsene ble ikke faren dømt, men retten tok barna fra moren og ga faren eneomsorgen.
Senere sørget den samme dommeren i den skotske overgrepssaken mot Hollie Greig for at faren,
som var anklaget for overgrep, ikke ble dømt.
Det var imidlertid overlappinger med Hampstead-saken, ikke bare når det gjaldt
dommeren, men også når det gjaldt gjerningsmennene.
Selv etter Hampstead-dommen fortsatte Sabine å være aktiv, og hun samlet inn titusenvis av underskrifter til
underskriftskampanjer og dokumenterte bevismateriale.
Hun gjorde også listen over 175 gjerningsmenn som moren hadde satt opp, tilgjengelig.
Dette satte gjerningsmennene i en vanskelig situasjon, og til slutt ble det tatt ut tiltale mot dem.
I en alder av 73 år ble hun så dømt til en lang fengselsstraff på ni år og deportert til Tyskland rundt fire år senere.
Mange av nettsidene deres har blitt stengt.
Til tross for trakasseringen hun ble utsatt for i fengselet, ga Sabine ikke opp:
Hun fortsetter å støtte andre aktivister i kampen mot barnemishandling og handel med barn.
Hallo, hei Sabine. Jeg skal gi deg en klem!
[Ja, for en ære å få deg til å tale på den 22. AZK i dag!
Du har fulgt mange ofre for satanistisk-rituelle overgrep og også henvist noen av dem til mine filmer.
Du har møtt mødre i fengsel som har blitt fratatt barna sine.
Du kjempet for disse mødrene, og du kjemper fortsatt som en løvinne for disse mødrene og barna.
Fortell oss kort om dine erfaringer!
Ja, det er vanskelig, for jeg vet ikke hvor jeg skal begynne.
De første ofrene jeg møtte, hadde ikke noe med barn å gjøre i det hele tatt.
Det var menn i House of Lords der jeg organiserte arrangementer.
Først kom ofrene for banker og domstoler.
Og så kom det som regel kvinner, og så kom disse barna som rapporterte det verste av alt.
Og alt var så ille før.
Jeg glemmer aldri hvordan en rumensk sosialarbeider hevdet at en portugisisk familie med fem barn ikke
var kvalifisert, noe hun - skal vi si - unnskyldte.
Og det var så patetisk, idiotisk og hyklersk.
Du kan rett og slett ikke se på uten å gjøre noe.
Hvis jeg skulle fortelle om mine opplevelser, var kanskje den verste å snakke med en kvinne som hadde
sitt såkalte "avskjedsmøte" med den lille babyen sin.
Og så hadde hun et såkalt siste møte før det ble tatt fra henne.
Så det er så ubeskrivelig hyklersk.
Og det er et narrespill, det er grotesk.
Ja, jeg vet ikke engang hvilke ord jeg skal bruke.
Så det er vanskelig å si hva som er det verste.
Hvordan skal forbrytelser kategoriseres? Etter antall barn?
Grusomheten som påføres barn eller grusomheten som påføres foreldre?
I den helt grusomme opplevelsen av fengselsopphold, der de såkalte betjentene bare misbruker sin makt fordi de
har muligheten og gjør alt annet enn det de burde gjøre og det som forkynnes og det som kreves, teoretisk sett.
Det er så ille at man bare mentalt kan tolke, unnskylde og forklare det hele.
Du fortalte meg om en annen mor som fikk fire barn tatt fra seg og det femte tatt fra fengselet.
Vel, jeg så henne da hun var gravid i fengselet.
Da hun kom ut, skrev hun til meg - for det finnes en tjeneste som heter
"Email-a-Prisoner" - at babyen også var blitt tatt fra henne.
Den femte også? Ja. Egg, egg, egg.
Frem til Hampstead-saken var det verste tilfellet en nigeriansk familie med syv barn.
Alle barna ble ført bort.
Med disse idiotiske prosessene i såkalte familiedomstoler, som holdes hemmelige.
Så ingen presse får komme inn der. Og slik har det vært i flere tiår.
Og den syvende ble født i fengsel.
Og jeg hadde også kontakt med den amerikanske moren som satt i nabocellen, og hvis barn hadde oppholdt seg i London.
Og etter at den ble eksportert, til tross for all min hjelp.
Den amerikanske kvinnen opplevde akkurat det samme som den nigerianske kvinnen.
Og som sosialarbeideren sa: "Ja, du kommer aldri til å se ham igjen."
Og det "store" var at den eldste datteren i familien ble misbrukt av sønnen i fosterfamilien.
Den neste datteren fortalte moren at hun alltid blir kjørt til mørke arrangementer om kvelden der det bare er menn.
Og den unge sønnen spurte moren sin hva pedofili var.
[Og hva skjedde da du satt i fengsel?
Vel, da jeg satt i fengsel, hadde jeg publisert oppropet.
Og så fikk jeg 16 000 underskrifter og mer til.
Og jeg hadde også over 100 000 visninger på nettsiden jeg laget for barna.
Jeg bygget individuelle nettsteder for de verste tilfellene.
Så jeg var relativt godt kjent.
Og dette er posen med alle kortene jeg fikk, som jeg brukte til å dekorere celleveggen min.
Jeg klarte aldri å lage et halskjede av det.
Men jeg ville selvfølgelig ikke kaste dem.
Å, Sabine, vi er glade for at du har fått denne oppmuntringen, og du vil fortsette å få den.
Jeg ble helt sjokkert over å se live hvordan en slik baby blir tatt bort.
La meg vise deg kort.
"Så du har nøyaktig ett alternativ på dette tidspunktet.
Du må overlevere ham til ambulansepersonellet, og så kan du gå videre med venner og familie som er der ute.
Ellers tar jeg den fra deg, og du havner i fengsel.
Du må ta denne avgjørelsen. Du må ta den nå."
["Jeg vil ikke la ham gå."
[Ok. Ok.
La ham gå, så han ikke blir skadet. Kom hit et øyeblikk. Kom hit et øyeblikk."
["Jeg lot ham gå. Jeg lot ham gå!"
["Nei, hun skal i fengsel."
[Jeg ville bare si at jeg ikke kunne gjøre det, men jeg lot ham gjøre det."
["Legg hendene på ryggen."
["De lukket døren til ambulansen. Det var det siste jeg så."
["De kidnapper barnebarnet mitt."
["Nei, sett deg i bilen. Sett deg inn i bilen. Det går bra."
["Jeg vil si farvel." ["Det går bra. I bilen.
["Jeg vil si farvel." ["Du gjør det bare verre."
"Hvert barn er verdt rundt én million dollar for staten."
Så dette er babyens bestefar.
Det er så slemt og så ille.
Jeg mener, "de gjør jo bare jobben sin", ikke sant?
Det er det samme som under nazistene, slik du kan forklare det.
De utfører bare ordrer og har blitt så robotaktige.
De har ingen egne følelser.
De vet ikke lenger hva som er rett.
Ja. Det kommer fra toppen. All denne handelen med barn støttes.
Kan du bekrefte det også?
[Ja, ja, ovenfra, uansett nivå.
Sosialarbeiderne kan ikke gjøre det uten politiet.
Politiet kan ikke gjøre det uten domstolene.
Ja. Du er et vitne som har opplevd alt på nært hold.
Det kan du si.
Ja, vi vil virkelig takke deg for ditt engasjement for disse mødrene og barna.
Vi har opprettet en plattform, Vetopedia, der disse mødrene også kan registrere og registrere sine barnefordelingssaker.
Slik at vi kan forstå systemet bak det bedre og bedre.
Vi blir selvfølgelig glade hvis du kan spre ordet og gjøre det kjent i nettverket ditt, kjære Sabine.
[Ja, det er utrolig det du gjør. Det er virkelig, virkelig flott. Takk for at du lytter til meg.
Ja, tusen, tusen takk for ditt engasjement for disse mødrene og barna! Det er virkelig flott.
Det skal vi definitivt gjøre kjent, kjære Sabine McNiell. Og vi elsker deg.
Takk. Jeg takker deg også. Jeg har utrolig stor respekt for alt du har gjort og gjør. Og beundring.
Ja. Du er helt der oppe med oss. Du er så fryktløs og modig. Det er utrolig.
Er det noe annet du vil si til publikum på AZK? Noe i det hele tatt?
Vel, AZK handler om sensur.
Og jeg håper bare at det som skjedde med meg, med alt arbeidet jeg har lagt ned på nettet, ikke skjer med noen andre.
Det gjorde så mye skade på meg og ofrene.
Sensuren har rett og slett blitt flyttet til det digitale nivået.
Og det er ille, ille, ille det som skjer.
Det er bare det at man vanligvis ikke kan forestille seg det.
Du ønsker ikke å bli kjent med negative følelser og opplevelser.
Ja, riktig, alle hjemmesidene dine ble rett og slett hentet fra Internett.
Alt arbeidet ditt for ofrene ble ødelagt og slettet. Det er så ille. Dessverre, ja.
[Men det kommer frem i lyset, det kommer ut i det åpne, kjære Sabine.
Og hele AZK sørger for det. Ja?
[Ja!
Sabine er allerede 81 år gammel og har lidd så mye i livet sitt.
Det var veldig bra at hun kunne dele dette med oss på en ordentlig måte.
Og det rørte meg virkelig.
Og vi vil nå fortsette med en sak som nylig ble lagt inn på Vetopedia, nemlig av Corinne Ioli.
Barna hennes ble tatt fra henne. Klipp av!
Vetopedia gir folket en stemme når de trenger å bli brakt til taushet.
Dette er ofte tilfelle når det gjelder omsorgsovertakelse av barn.
Særlig alenemødre blir noen ganger lamslått av et rettssystem som har revet barna fra dem med full kraft.
Ifølge offisiell statistikk blir i gjennomsnitt 100 barn skilt fra foreldrene sine hver dag bare i Tyskland.
Vetopedia gir dem nå muligheten til å offentliggjøre saken sin.
En mamma som har grepet denne muligheten, er Corinne Ioli.
Corinne Ioli er sveitsisk.
I 2019 ble de to døtrene hennes tatt fra henne med makt.
Åtte personer, deriblant politifolk og ansatte i KESB , brøt seg inn i hjemmet deres og tok med seg barna til et hjem.
Barnets far, som Corinne Ioli lever atskilt fra, har anmeldt henne.
Begrunnelsen var ubegrunnede beskyldninger, som alle ble tilbakevist av spesialisert personell.
Hittil har imidlertid det sveitsiske rettsvesenet ignorert de vanntette bevisene gjennom alle instanser og
støtter barnets far, som forsøker å presse moren opp i et hjørne ved hjelp av en straffesak.
Forut for dette hadde det skjedd en endring i jentenes oppførsel overfor barnefaren da de fortsatt bodde sammen med ham og moren.
De nektet enhver fysisk kontakt og forsvarte seg mot tilnærmelsene ved å klore, bite og slå.
Samtidig utviklet barnets far pedofile tendenser.
Disse hendelsene fikk Corinne Ioli til å skille seg fra faren.
Deretter anmeldte han henne for å ha satt barnets velferd i fare.
Ingen reagerte på farens urovekkende tendenser eller foretok noen undersøkelser.
Tvert imot. Omsorgspersonen i hjemmet der barna bodde, kommenterte det slik
"Selv om en far misbruker barna sine, elsker de ham likevel" og "de fleste menn har pedofile
fantasier, men det kommer sjelden til handling."
Denne omsorgspersonen er nå farens nye partner.
I 2021 fikk hun totalforbud mot kontakt med moren, noe som fortsatt gjelder i dag.
Resultatet ble at den ansvarlige dommeren fratok moren foreldreretten og ga den til faren.
I september 2024 flyttet faren til Sverige med sin nye samboer og de to jentene.
Corinne Ioli kjemper fortsatt for sine rettigheter som mor.
Den driver opplysningsarbeid og avdekker intrigene bak ulovlige barnefengsler.
Du finner mer informasjon på nettsidene deres www.kinder-zurueck-nach-hause.ch og www.MamaLoveCollection.com
Hallo, kjære Lois.
Slike såkalte forvrengte plasseringer refererer til "Parental Alienation Syndrome", PAS.
PAS ble grunnlagt av Richard Gardner, som selv var pedofil.
PAS sier at hvis et barn avviser far i forbindelse med en foreldreseparasjon og/eller til og med forteller om
seksualisert vold fra far, så lyver barnet - ifølge PAS.
Moren hadde manipulert den på denne måten.
Forholdet mellom mor og barn var for nært, nærmest symbiotisk, og derfor måtte barnet tas fra morens
omsorg, plasseres hos faren og kontakten med moren avbrytes.
Vår sak inneholder alle elementer av PAS. Pedotemaet i form av pedofile fantasier.
PAS brukes imidlertid også når det foreligger vanntette bevis for at faren har voldtatt barnet.
Det er viktig å innse at omfanget av voldtekt av barn er uhyrlig.
Spesielt i familiesammenheng, det vil si gjentatte ganger over mange år.
Vi vet også at for hver tusen påstander om overgrep mot barn, er det bare to som er oppdiktet.
Dette var en studie utført av det franske justisdepartementet.
Myten om at mødre finner på overgrep, viser seg å være en klar overgriperbeskyttelsesstrategi.
[Akkurat, det er det.
Mødre og barn fremstilles som løgnere, de tvinges til å tie, og vi lokkes inn i enkeltsaksfellen.
Vi er på ingen måte enkeltstående tilfeller.
Internasjonalt er vi kjent med de samme tekstmodulene og nøkkelordene i de sakkyndige rapportene og i dommene.
Og vi ser også den samme terroren fra myndighetene internasjonalt mot mødre som forsøker å beskytte barna sine.
PAS og disse ulovlige fjerningene av barn forårsaker alvorlig traumatisering hos barn og
mødre, inkludert dissosiasjon. Dissosiasjon .
Som om ikke det var nok, settes det i gang en veritabel heksejakt på mødre som forsøker å beskytte barna sine, på alle nivåer,
profesjonelt, sosialt, økonomisk og til og med ut i hjemløshet.
For hva skyr gjerningsmennene bokstavelig talt som djevelen skyr vievann?
For det første er det friske barn som forteller mødrene sine om mulige overgrep, og for det andre er det
selvfølgelig mødre som overlever disse barneflyttingene, som danner nettverk og snakker om det. Offentlig.
En djevelsk vending finner sted.
Og det må vi få til igjen.
De vil at vi skal være stille, så vi snakker.
De vil at vi skal gå ned, så vi skal ikke la dem få oss ned.
Ja. Veldig, veldig fint.
Men det er utfordrende.
Og det handler om å ta seg sammen hver eneste dag.
Selvfølgelig hjelper kjærligheten til barna.
Og så kommer hjelpen. Og vi er avhengige av denne hjelpen.
[Ja, tusen takk. Jeg skal oppsummere hvordan jeg har forstått det:
PAS er en teoretisk konstruksjon som gis et skinn av å være vitenskapelig.
Den ble skapt av en lovbryter for å diskreditere ofrene for å beskytte seg selv og andre lovbrytere.
Dette høres også veldig kjent ut for meg, for vi kjenner det samme fra "False Memory Syndrome Foundation". .
Så den med de falske minnene, at alt er galt.
Er det noen sammenheng mellom PAS og dette FMS (False Memory Syndrome)?
[Absolutt. Richard Gardner, som jeg sa, oppfinneren av PAS, var selv pedofil.
Foreldrene som grunnla denne "False Memory Syndrome Foundation", var foreldre som ble
anklaget for rituelle overgrep av sine barn.
Det er stor overlapping mellom de to fagområdene.
Og vi kjenner til tilfeller i inn- og utland av ulovlig bortføring av barn etter PAS, der barna blir tatt
fra moren, beordret til å gå til faren og tatt med av faren til disse ritualene og torturert der.
[Richard Gardner, grunnleggeren, er altså død, og False Memory Syndrome Foundation er oppløst.
Og likevel avgjør de fortsatt disse sakene om pedofili og rituelle overgrep den dag i dag.
Hvordan kan det ha seg at den kan være så vedvarende?
[PAS ønsker å forhindre at pedofili kommer frem i lyset.
"False Memory Syndrome Foundation" ønsker å forhindre at de sataniske nettverkene kommer frem i lyset.
Vi har å gjøre med ondskapens vesen.
Hvis disse to temaene faller, vil resten - og med resten mener jeg finans, farmasi, media, utdanning osv.
Og det er derfor vi bør gå sammen om å bekjempe pedofili og disse ulovlige bortføringene av barn.
Dette er Hydras udødelige hode.
Når den er slått av, er hun beseiret.
[Ja! La oss høre det! Veldig bra!
Takk for at du sto der som en klippe.
[Takk, takk. Jeg vil nå gi ordet til en kvinne som også har stått som en klippe i 30 år.
Og dette er Andrea Christidis. Klipp av!
Dr. Andrea Christidis kjemper for sannhet og rettferdighet - for barn og foreldre.
Hun er psykolog innen klinisk, pedagogisk og nevropsykologisk psykologi, kriminal- og rettspsykologi samt atferdsterapeut.
I sin rolle som uavhengig sakkyndig har hun allerede undersøkt over 1000 familiesaker for å finne ut om det
var berettiget at barnevernet tok barn under omsorg.
I prosessen avdekket hun favoriserte ekspertuttalelser, forfalskede signaturer, misbruk av data, falske
diagnoser, statlig korrupsjon, forfalskede journaler, ærekrenkelser og påstander om uriktige fakta.
Hun kom også over tilfeller av satanistisk-rituell vold.
På grunn av sitt sterke engasjement møtte hun mye motstand fra første stund.
Blant annet ble det gjort forsøk på å frata henne yrkestitlene hennes.
Mer enn 80 straffesaker ble reist mot dem, men alle ble tilbakevist.
Dr. Christidis avslører at institusjonelle overgrep finner sted i Tyskland i forbindelse med omsorgsovertakelser,
der barn blir utnyttet på en rekke ulike måter.
For å motvirke dette stiftet hun foreningen "Axion Resist" i 2024.
Den består av eksperter innen medisin, psykologi, pedagogikk, juss, kriminologi, biologi og IT, og er forpliktet til å
beskytte barn og deres helse samt frihet og rettssikkerhet.
Sammenslåingen gjør det mulig å samle ekspertisen fra de ulike fagområdene på en effektiv måte.
Dr. Andrea Christidis og hennes mann sitter også i styret for MWGFD, , en forening som
arbeider for befolkningens helse og sosiale velferd.
Hei Andrea! Hyggelig å ha deg her!
Vi vil gjerne høre noen fakta fra deg om handel med barn og omsorgsovertakelse av barn.
Du er den absolutte eksperten på dette feltet.
Vi vil gjerne høre om dine erfaringer.
Du holder foredrag som folk kan høre på i timevis. Du har mye å si.
Du har bare 20 minutter på deg i dag, så jeg ønsker deg lykke til med oppsummeringen!
Takk for at jeg fikk komme hit, og jeg har innsett at jeg allerede kjenner noen av foredragsholderne og
har holdt symposier eller intervjuer med dem selv.
Det tok meg likevel bort igjen. Nå begynner jeg bare å snakke om hvordan staten kan få tak i alle disse barna.
Og jeg vil begynne med flere punkter med en gang.
Punkt én - innledningen: Barnevernets doble ansikt.
Tyskland regnes som en rettsstat, en trygg havn for barn.
Men virkeligheten viser et helt annet bilde.
Ved utgangen av 2023 var rundt 215 000 barn under omsorg av andre - i hjem, fosterfamilier eller på omsorgssentre.
I 2024 ble rundt 190 barn skilt fra foreldrene sine hver dag.
Hvert år er det rundt 148 600 saker som gjelder foreldrerett og samvær - opptil 86 000
barn er involvert og fanget i høykonfliktsaker.
Samtidig øker kostnadene per sak: I 2016 lå de allerede på over 12 000 euro - i dag er de betydelig høyere.
De totale årlige utgiftene til ekstern innkvartering beløper seg til 8 milliarder euro.
Barnevern er for lengst blitt en milliardforretning.
Men bak denne fasaden skjuler det seg institusjonell vold, økonomiske interesser og strukturell svikt.
Andre punkt: Dr. Reiner Fuellmich har gjennomført rekognosering med global rekkevidde.
Den internasjonalt anerkjente advokaten Reiner Fuellmich ble kjent for et millionpublikum gjennom Koronakomiteen.
Hans oppdrag: å øke bevisstheten om politiske og sosiale misforhold.
Han rapporterte også om handel med barn, institusjonalisert seksuelt misbruk og korrupsjon i offentlige myndigheter.
Men når Fuellmich vil etterforske flomkatastrofen i Ahrdalen i koronakomiteen - som skal ha involvert hodeskaller av døde
spedbarn som er skylt i land, noe mange lokale innbyggere skal ha rapportert om, noe som selvfølgelig er en
indikasjon på rituelle overgrep - begynner en maktkamp som strekker seg langt utenfor Tyskland.
Dette punktet har også ført til (fordi det allerede har blitt nevnt flere ganger i dag) at andre personer har hevdet at de
ønsket å etterforske - ikke bare Dr. Reiner Fuellmich, men også for eksempel Max Eder, som nå er varetektsfengslet og fortsatt
ikke er siktet. Reiner Fuellmich, men også for eksempel Max Eder, som nå sitter i varetekt og fortsatt ikke er siktet, som grunnla
GSG 9 på den tiden, som var veldig, veldig aktiv på dette området, og andre, i forbindelse med den såkalte
Prinz-Reuß-gruppen, jeg tror det var rundt 26 personer - sitter fortsatt i varetekt i dag. To av dem er døde i ettertid.
Den grunnløse anmeldelsen mot dr. Fuellmich følger den 5. september 2022.
Det mislykkes, men retten åpner deretter egne siktelser.
Det er et mønster som mange pedagoger kjenner til - hvis du stiller ubehagelige spørsmål, blir du selv en sak.
Dr. Reiner Fuellmich grunnlegger senere ICIC.law (https://icic.law/ ), en internasjonal informasjonsportal.
Intervjuene hans - for eksempel med Calin Georgescu 22. desember 2022 og Cathy O'Brien
20. august 2023 - nådde seere over hele verden.
Cathy O'Brien var, som Marcel Polte allerede har forklart i dag, et offer for rituelt misbruk. Hun var også
involvert i dette MKultra-programmet som "testperson" - la meg bare si det på den måten.
Nå kommer jeg til punkt tre: Et misbrukstilfelle fra Berlin - når systemet svikter.
Filmen handler om en fire år gammel gutt som forteller moren sin om orale og anale overgrep fra faren.
En barnelege og leger fra Charité bekrefter den sterke mistanken om vedvarende seksuelle overgrep.
Det finnes bilder av bevismateriale og rapporter.
Jeg rapporterte også om dette på et symposium i Bayern i desember i fjor.
Du kan fortsatt se den på YouTube på "Axion Resist".
Ifølge moren videreformidlet imidlertid ikke offerets advokat i Berlin sentrale funn fra etterforskningen til retten.
LKA avsluttet deretter etterforskningen.
Begrunnelsen: "Det må ha vært barnets fantasi eller morens påvirkning."
Lydopptak av avhørene viser at det ikke var spor av påvirkning fra morens side. Jeg har lydopptakene.
Saken er avsluttet. Moren har ikke hatt samvær med barnet sitt på mange år. Gutten er nå 14 år gammel.
Vitner har fortalt meg - jeg kan ikke verifisere eller etterforske dette - at gutten nå skal gå gatelangs i Berlin.
For det fjerde: Eskalering og gjerningsmannsprivilegier.
Gutten utvikler alvorlige atferdsproblemer: Seksualisert atferd, inkontinens og selvmordstanker.
Han oppfordrer voksne til seksuell atferd og gjentar overgrepsscener i barnehagen og på skolen.
Det forelå behandlingsanbefalinger fra leger. Disse ble ignorert.
Faren avviste henne, men fikk likevel eneforeldreretten i 2015.
Moren mister som sagt all kontakt med barnet.
Hun fikk ikke se barnet sitt i det hele tatt på ett år.
Så sporadisk og ledsaget, og nå har hun ikke hatt kontakt på flere år.
Flere partsrapporter bekreftet overgrepene. De ble alle ignorert.
Neuköllns ungdomsvernkontor dokumenterte massiv seksualisert atferd hos barnet i 2017 og
2018, da barnet lenge hadde bodd sammen med faren.
Gutten sa flere ganger: "Jeg vil dø."
Jeg har sett gjennom alle mappene som kan legges frem for meg fra familiedomstolen osv. Det finnes ingen
bevis for at moren utsetter barnets velferd for fare.
For det femte, forviklinger og systemisk beskyttelse av lovbrytere.
Moren får vite at "National Center for Missing and Exploited Children", NCMEC - som allerede er nevnt av Uwe Kranz - har
registrert en rapport om barnepornografi i denne saken. Den ble registrert hos LKA (delstatens
kriminalpoliti), men det ble ikke foretatt noen etterforskning.
Ifølge moren har Carsten Stahl, som offentlig presenterer seg som en barnebeskytter, kjent den påståtte
gjerningsmannen - faren - personlig siden han var ung.
Han besøker ham også i leiligheten de deler - den gang moren fortsatt bodde sammen med faren.
Men Carsten Stahl saksøker moren fordi hun har sagt at Carsten Stahl kjenner denne faren.
Moren vinner i retten, og dommeren spør: "Hva er det Stahl egentlig prøver å oppnå med dette?
Hvorfor skal ikke moren få lov til å si at han kjenner faren?"
Sjette: Saken om Dr. Dorothea Thul - trusler mot en lege.
Barnelege Dorothea Thul utarbeider en medisinsk rapport på vegne av moren, som bekrefter at
gutten har vært utsatt for kronisk seksuelt misbruk.
Kort tid etter blir hun angrepet utenfor leiligheten sin. Hun blir truet, innlagt på psykiatrisk avdeling og varetektsfengslet
- da hun ikke kunne psykiatriseres - for påstått "fornærmelse".
Syvende: Sosial kontekst - Når barnevern blir en industri.
Bak disse individuelle skjebnene ligger et system med falske insentiver.
Det offentlige barne- og ungdomsvernet sluker milliarder hvert år.
I gjennomsnitt utbetales det over 12 000 euro per måned for hvert barn som er innkvartert. Noen
organisasjoner mottar ti ganger dette beløpet.
Nå har politikerne - jeg har selv vært lokalpolitiker, så jeg kan si dette - erkjent at
fattigdom er en trussel mot barns velferd.
Hvis fattigdom skal være en trussel mot et barns velferd, melder spørsmålet seg naturlig nok: Hvorfor får ikke foreldrene barnet?
Hvorfor får barnehjem eller fosterforeldre disse pengene?
I tillegg kommer økende barnefattigdom - som ifølge Forbundsdagen har "vidtrekkende konsekvenser for hele utdanningsprosessen" -,
overbelastning av familiedomstolene, manglende bevis i saker om seksuelle overgrep og et institusjonelt overgripervern som
kriminaliserer mødre hvis de mistenker eller anmelder overgrep.
Det kan jeg si fordi jeg for mange år siden gikk gjennom over tusen familierettslige saker og
gransket og kritiserte så mange sakkyndige uttalelser.
Det er veldig vanskelig å bevise seksuelle overgrep hvis man ikke finner genetisk materiale
eller massive skader, det må jeg si med en gang.
Hvis barna hevder dette, blir moren ofte beskyldt for å manipulere barnet.
Da sies det at moren er barnets beste er i fare, og barnet kommer til den påståtte gjerningsmannen -
og det kan jeg faktisk bekrefte i nesten alle saker.
Og den institusjonelle beskyttelsen av overgriperne, som kriminaliserer mødrene - det er på toppen av alt det andre -
veldig ofte får mødrene en straffesak mot seg, eller de blir psykiatrisert. Noen ganger får
de diagnoser som ikke stemmer i det hele tatt.
Det betyr at den som sier ifra om overgrep, risikerer å miste sitt eget barn. På denne måten
blir det å beskytte overgripere en statsgrunn.
Åttende: Historiske paralleller - hjemmeundervisningens skyggesider. Sakene er ikke unike.
Fra Kentler-eksperimentene til Haasenburg til SOS-barnebyer eller lille Lena fra Wunsiedel:
Gang på gang har seksualisert vold, tortur eller død forekommet i institusjoner under statlig eller kirkelig tilsyn.
Disse tingene er offentlig dokumentert. Du kan også slå dem opp på hjemmesiden vår på "Axion Resist" .
Vi har også arrangert mange symposier om dette temaet, og vi har nevnt mange saker og kilder.
Mange ofre ble aldri hørt. Og de som navngir klager - det kan jeg fortelle deg en ting eller to om - blir ofte selv målskiver.
Og for det niende, og det er også konklusjonen: sannhetens pris.
Dr. Reiner Fuellmich står symbolsk for dem som sier ubehagelige sannheter.
Han ønsket å sette søkelyset på korrupsjon, misbruk og maktmisbruk. Han ble kriminalisert for dette.
Dr. Dorothea Thul stilte diagnosen ingen ville høre, og mistet friheten.
Dette gjelder også Max Eder og andre fra Prinz Reuss-konsernet og sikkert mange andre.
Og det er derfor jeg vil legge til at vi vil opprette donasjonskontoer på "Axion Resist"-hjemmesiden vår for de
individuelle ofrene som er varetektsfengslet og som har akutt behov for støtte - penger til sitt juridiske forsvar.
Vi vil derfor publisere dette på hjemmesiden vår.
Mødre som ønsket å beskytte barna sine, ble fratatt stemmeretten.
Og barn som trengte hjelp, ble overlatt til systemet for å knekke dem.
Jeg husker politikeren og den tidligere tyske forbundskansleren Olaf Scholz, som i 2002 sa: "Vi har
allerede vunnet luftsuvereniteten over barnas senger."
Det betyr at staten har innlemmet barna.
De indoktrineres - allerede i barnehager og skoler - med seksuell og upassende oppdragelse.
Vi hadde et "originalt skuespill" der foreldrene ikke visste at fremmede menn invaderte
barnehagene og forgrep seg seksuelt på barna.
Det var til og med mishandling osv. Så slike ting skjer, og foreldrene har ikke en sjanse. Hvis de
klager, må de regne med at barna deres blir tatt fra dem.
Og kjernebudskapet i alt dette er: Barnevern må ikke være et skalkeskjul for fortielser.
De som avdekker overgrep, beskytter barn - ikke systemer.
Og det å tilrettelegge for barn er praktisk talt en lisens til å trykke penger. Jeg må bare si det her.
Og opplysning begynner der stillhet blir obligatorisk.
Takk skal du ha. Takk.
[Dette er så glimrende gjort her på så kort tid, så kompakt!
Jeg vil virkelig takke deg for at du står opp for barna og for at du er så modig.
Den gode kvinnen blir stadig utsatt for rettssaker.
Da vi snakket på telefonen, måtte hun fortsatt gå til retten her og en annen rettssak her, "Vent, jeg må fortsatt ..."
Og den kvelden forberedte hun seg fordi hun fortsatt var i retten og der - rett og slett: Du er en helt!
Ja, og takk for at du også knytter de trådene sammen.
Og jeg ønsker deg mye, mye suksess og takker deg for dette bidraget, fra dypet av mitt hjerte.
Takk. Tusen takk skal du ha.
Ja, kjære seere, vi har nå hørt en full last med kriminalitet.
Vi fikk en idé om hva denne satanistiske ideologien betyr, hva den betyr for barna, hva som er kjernen i satanismen.
Den er faktisk rettet mot våre svakeste, mot barna våre. Det er nesten uutholdelig.
På den ene siden kan du synke ned og tenke: Ja, hva kan du gjøre her?
Eller vi kan også si: Ja, alt dette har nå kommet frem i lyset fordi vi har forenet oss i ånden, slik at det
ikke lenger kan forbli skjult. Og det er en stor seier.
Min far sa det i begynnelsen av denne AZK, at vi hver morgen klokken seks beseirer disse "tilsynelatende
uovervinnelige" menneskene med synergetiske proklamasjoner.
Med disse kreative trosbønnene har vi - jeg sier det bare - satt alt i bevegelse slik at disse grusomhetene
kommer frem i lyset og dette teppet som har ligget så tykt over dem, blir sprengt i stykker.
Og også at stadig flere overlevende våger å vitne, at vitner står frem, at varslere kommer frem i lyset mer og mer,
at eksperter avslører hva som foregår her. Og at de også tar på seg all forfølgelsen for å avsløre det!
For bare gjennom lyset kan disse mørke intrigene straffes når de blir avslørt over hele verden, når de ikke lenger kan
forbli skjult. Og vi vil fortsette med det, jeg vil oppmuntre dere til å komme med disse proklamasjonene hver morgen.
Jeg inviterer dere alle til å bli med meg, slik min far gjorde i morges.
Og jeg sier det igjen: Det er resultatet av våre synergistiske proklamasjoner at stadig flere overlevende finner motet - til
tross for dødstrusler - til å fortelle oss alt om monstrene som styrer oss her, hvordan de dekker over hverandre og
trekker i trådene for verdensbegivenhetene fra skyggene.
Og det er derfor vi gjør oss til ett i all vår svakhet, i dag og her, og vi bærer dette budskapet ut. Jeg sier dette til hver
og en av dere syv talere, dere har gjort en fantastisk jobb.
Men vi får dette budskapet ut fordi masken har falt, og vi kan nå se hvem som står bak det
hele, og hvem som faktisk terroriserer oss her.
Og vi står der i all vår svakhet og sier: Nok er nok! Nok er nok!!!
Nå vil jeg gjerne invitere min bror Elias og hans kone Stefanie opp på scenen.
Elias tar over neste bolk etter pausen, der vi skal se nærmere på andre områder og også i enda større grad anerkjenne
den kraften vi har når vi bringer disse tingene ut i det åpne med Vetopedia - hvis det finnes noe lys på det.
Men nå overlater jeg ordet til deg, Stefanie. Hun har skrevet en sang og vil si noe om den om et øyeblikk.
Jeg får til og med lov til å spille litt panfløyte her, og det er bra for meg, det hjelper
meg til å roe meg ned fra alt sammen. Det er bra.
Jeg er Stefanie Sasek, Elias Saseks kone.
Sammen har vi fire små og supersøte barn.
Jeg vil gjerne fortelle deg kort hvordan sangen min ble til: Lois, jeg så dokumentarene dine
på Kla.TV, de tre "blodsekt"-dokumentarene dine.
De rystet meg virkelig i mitt innerste. Det var rett og slett forferdelig.
Noen dager etter fødselen av vårt fjerde barn lå jeg og vendte og vred meg i sengen og kunne ikke få disse bildene ut av hodet.
Det som nettopp skjedde, traff meg så utrolig, og det er rett og slett ufattelig for en mor, ufattelig ille.
Og så fikk jeg et lysglimt i denne vanskelige timen, da jeg skjønte det: Vi må stå der i denne svakheten som vi nå har, og
rett og slett forvente at noe vil komme over oss nå, at nye mekanismer vil utløses som rett og slett vil sette noe i gang.
Og så, som jeg sa, fikk jeg en gnist, og jeg vil ikke si mer om det, for jeg skrev det inn i sangen min.
Det er også veldig hyggelig at du, Lois, fant tid til å akkompagnere sangen med panfløyten din. Og så er det
veldig hyggelig at to av mine svogre og min svigerinne også er med på scenen. Det er en samproduksjon.
Vi lagde melodien, teksten og alt sammen, og jeg er veldig glad for at vi nå kan fremføre denne sangen.
Jeg håper det er et lyspunkt for deg i dette vanskelige temaet. Takk skal du ha!
Du ligger i mine armer full av tillit
Fortsatt altfor liten for denne verdens byrder
Lukk dørene, mørket må vente
Men jeg vet allerede at det ikke alltid vil være slik
Og jeg bærer deg fortsatt i mine armer
Men hele verden venter på deg utenfor
Hvem vil beskytte deg i disse urolige tider
Når du føler maktesløshet og urettferdighet
Men hør mitt barn Ikke i styrke, men i svakhet Finner du nøkkelen til denne tid
Denne verden forandres ikke av de sterke Men av dem som hviler i svakhet i Skaperens arm
Selv om jeg har stått på egne ben lenge føler jeg meg som deg, så hjelpeløs og så liten
Jeg ser lidelsen i vår tid og står midt i stormen bare av tillit
For ikke i styrke, men i svakhet Den ligger klar, nøkkelen til denne tid
Denne verden forandres ikke av de sterke Men av dem som står i svakhet i stormens øye
Og alt det sterke kan intet rokke, Når vi tillitsfullt hviler i Skaperens arm
Når vi hviler tillitsfullt i Skaperens arm