Lois Sasek je najstaršia dcéra z jedenástich detí zakladateľa televízie Kla.TV Iva Saska a jeho manželky Anni.
V roku 2006 prevzala vedenie produkcie spoločnosti Panorama-Film a bola zodpovedná za nakrúcanie a postprodukciu
desiatich hlavných celovečerných filmov svojho otca.
Od roku 2012 je tiež vedúcou produkcie a celkovou koordinátorkou internetovej televízie Kla.TV.
Lois je jedinečný organizačný talent.
Jej veľká sila spočíva aj v schopnosti nadchnúť a inšpirovať ľudí.
Mohli ste to zažiť na vlastnej koži, keď sa AZK ešte konala vo veľkých halách.
Pod jej koordináciou bolo celých 20 ton materiálu demontovaných a naložených po skončení podujatia za pol
hodiny a všetci zúčastnení sa pri tom výborne bavili.
Rovnako vytvorila silný a nadšený tím zo stoviek dobrovoľníkov Kla.TV.
Už viac ako 13 rokov denne vysiela svoje vlastné programy v 195 krajinách a až v 80 jazykoch.
Každý, kto pozná Lois, vie, že má veľké srdce pre všetkých slabých a núdznych ľudí.
Do hĺbky ňou otriasli najmä osudy mnohých obetí satanistického rituálneho násilia.
Túžba dať týmto ľuďom hlas a priblížiť verejnosti zločiny, ktoré boli na nich spáchané, viedla Lois k tomu, že sa popri svojej
časovo náročnej práci v Kla.TV stala scenáristkou rôznych významných dokumentárnych
filmov - napríklad 1. až 3. časti "Krvavej sekty".
Tieto filmy boli pozreté miliónkrát.
Mnohé obete, povzbudené týmito inscenáciami, sa odvážili zverejniť svoje príbehy utrpenia.
Lois je s mnohými z nich v osobnom kontakte.
Jej najnovší film "1024 preživších rituálneho násilia a príliv sa nezastaví!" vyšiel pred týždňom vo viac ako 30 jazykoch.
Áno, milí diváci tohto 22. AZK. V prvej časti nám môj otec Ivo Sasek poskytol obrovský výskum. On nám ho odhalil.
Stovky ľudí dobrovoľne venovali svoj čas na zviditeľnenie týchto globálnych tajných spoločností.
Večer čo večer prebiehal intenzívny výskum.
Na konci prvého bloku o Vetopédii nám môj brat Elias ukázal, ako si môžeme sami prezrieť a
skontrolovať tieto tajné spolky na veľkej mape sveta.
Videli sme, ako je tento svet v pazúroch týchto tajných spoločností vo všetkých oblastiach.
V pazúroch slobodomurárstva vysokého stupňa, ktoré sa navonok prezentuje ako veľmi humánne a priateľské.
V najvyššej miere sme však z ich vlastných úst počuli a v ich vlastných spisoch čítali, že
Satan/Lucifer je pre nich Boh a Boh Biblie a Ježiš je diabol.
Kto nestihol prvú časť AZK, nech si vypočuje prejav môjho otca Iva Saska, ktorý je podkladom pre túto druhú časť.
Pretože teraz na tom staviame. Čo je dôsledkom toho, že Satan je Boh?
Môžete si myslieť: "Nezáleží mi na tom, kto je Boh."
Aké sú však skutky týchto ľudí, ktorí v skutočnosti vidia a uctievajú satana ako svojho boha?
Ako už bolo povedané, v posledných rokoch som uverejnil stovky správ od obetí satanizmu.
Počúval som ich, hovoril som s nimi, čítal som ich správy, videl som ich filmy a všetci svedčia presne o tom, čo
dnes ráno odhalil môj otec: Tieto kruté detské obete atď.
Nemusím to všetko znova opakovať.
Určite si vypočujte tento prejav a pozrite si aj tieto filmy, v ktorých obete toto všetko potvrdzujú.
Napríklad, že slobodomurárstvo vysokého stupňa má korene v čistom satanizme.
Tieto obete však na vlastnej koži zažili, čo to znamená, keď je Satan "Bohom" alebo keď je Satan uctievaný, keď je vzývaný, ako
sme počuli od slobodomurára 33. stupňa Arthura Edwarda Waitea.
Taká bola teória. V praxi obete svedčia o najväčšej hrôze, akú si možno predstaviť, o tom najkrutejšom, čo môže človek zažiť.
A to je podstata satanizmu.
Hovorím, že každý, kto sa zaoberá touto témou, príde na koniec, pretože je taká krutá, pretože satanizmus je opakom všetkého, čo
predstavuje Boha, všetkého, čo považujeme za krásne, čo je dobré, čo nazývame pokojným, slávnym, krásnym,
čo považujeme alebo cítime za božské alebo nebeské.
Ak to otočíme, dostaneme krutosť, násilie, ničenie, dokonca aj mrzačenie.
Pre nás úprimných ľudí je to neprípustné a nepredstaviteľné.
Môžete to vidieť aj v mojom najnovšom filme, kde sa "Švajčiarska cirkev satana" otvorene
chváli týmito zverstvami na svojom vlastnom kanáli.
Je to takmer neznesiteľné. Hlavná otázka teraz znie: naozaj sa s tým musíme vyrovnať?
Nie je to dobré pre našu náladu, veľmi nás to ťahá dole, potrebujeme sa zamestnať svetlom.
Áno, áno, my sme svetlo, to je pravda, a svetlo je pádom týchto zverstiev.
Ale ak sa nepostavíme tvárou v tvár tomu, akí ľudia sedia pri pákach tejto zeme - ako sme to dnes dokázali my, ako to dokázal
pápež - ak nedovolíme, aby sa k nám dostala táto priepastná zloba v najvyšších kruhoch týchto vládcov sveta,
potom sa budeme naďalej báť ich pandémií, ich klimatických výkrikov, ich podnecovaných vojen.
Čítame ich lživé noviny, bezmocne sledujeme, ako ešte viac ničia naše životné prostredie, ako
rozkrádajú pôdu a majetok, ako drancujú chudobné krajiny.
Pozeráme ich filmy, počúvame ich hudbu - "Trallalla, Didelidei" -, diskutujeme o tom, či je očkovanie mRNA dobré alebo zlé, či
existujú chemtrails alebo nie, či by sa malo zatieniť slnko alebo nie, koľko ďalších 5G antén
a Starlink lúčov by sa malo zavesiť do vesmíru.
Sledujeme, ako sú na Zemi vypúšťané milióny humanoidných robotov a ako nás tieto umelé inteligencie nahradia atď. atď.
Ale až keď prenikneme k hlave chobotnice a celé ľudstvo pochopí, akí šialenci nám vládnu, akí sú to ľudia a aké sú ich skutky, aké
je ich zmýšľanie a čo znamená satanizmus vo svojej podstate, až potom zo seba striasneme tieto
okovy a urobíme tak celosvetovo, ako povedal pápež.
Potom všetci povstaneme. Potom si na to spoločne posvietime a ukončíme toto šialenstvo, pretože svetlo je
silnejšie ako tma a pretože Boh je silnejší ako satan.
A preto by som chcel na úvod prejsť k dvom obetiam satanizmu, ktoré prežili rituálne satanistické
zneužívanie a toto nechutné satanistické násilie.
Potom prepnem na odborníkov, na svedkov na tú istú tému, ktorí nám potom povedia, čo všetko
sa za tým skrýva - až po armádu a tak ďalej.
A tam sa musíme pozrieť, aby sme pochopili, čo sa deje s naším svetom.
Žiadne obrázky nie sú zobrazené, ale budeme sa s tým musieť zmieriť: Čo znamená satanizmus?
Ukážeme však aj riešenia, čo môže každý z nás urobiť, aby sme to zastavili!
A ja hovorím, že ak to niekto vôbec nezvláda, môže si na chvíľu sadnúť na bok alebo si
zakryť uši, ak musí a ak je to príliš intenzívne.
Ale nebudeme zachádzať do prílišných detailov, to vám môžem povedať. Ale aj tak o tom musíme hovoriť. Musíme
si uvedomiť, že títo ľudia museli zažiť to, čo my počúvame len povrchne v dvoch či troch vetách.
Takže som za to, aby sme sa tomu teraz postavili čelom a pozreli sa na to bližšie! Až potom budeme môcť
vyvodiť správne závery. Teraz prejdeme k Sandre Raschovej.
Narodila sa v satanistickej rodine a zo svojich skúseností napríklad hovorí: "Najvyšší stupeň slobodomurárov sú určite
satanisti a ich bohom bol čierny boh, ktorý sa umiestnil do nášho vesmíru, aby všetko zatemnil a ovládol." Clip off.
Sandra Raschová prežila rituálne násilie v Nemecku.
Spolu so sestrou Antje vyrastali v satanistickej rodine.
Ako deti ich predávali pedofilom a kruto zneužívali.
Sandra a jej sestra sa museli zúčastniť mnohých satanistických rituálov.
Dochádzalo k obetiam a kanibalizmu.
Obe sestry boli od seba systematicky oddeľované, a tak prerušili kontakt.
Vo filme Liz Wieskerstrauchovej "Höllenleben", ktorý vychádza z výskumu Guida Grandta, sú Sandra a Antje detailne
svedkami rovnakých rituálov, oddelene od seba a bez konzultácie.
Predtým spolu neboli v kontakte desať rokov.
Zážitok, o ktorom podrobne rozprávajú, sa týka rituálneho pôrodu Antje, počas ktorého bolo dieťa následne zabité.
Film "Höllenleben - Der Kampf der Opfer: Ritueller Missbrauch in Deutschland" odvysielala ARD v roku 2003.
Obete v ňom uvádzajú rituálne satanistické zneužívanie.
Uvádzajú miesta a páchateľov rituálneho zneužívania.
Po filme však nenastal mediálny ohlas a polícia po niekoľkých rokoch vyšetrovanie ukončila.
Za tieto hrozné činy nebol nikto braný na zodpovednosť, nieto ešte odsúdený.
Je zrejmé, že vyšetrovanie a právne spracovanie týchto krutých trestných činov nebolo žiaduce.
Odvtedy bol film z mediálnej knižnice ARD vymazaný a možno ho nájsť len na súkromných účtoch.
Verejnoprávne médiá sa od objasňovania satanisticko-rituálneho zneužívania dištancovali alebo dokonca zosmiešňovali
obete, ako napríklad Böhmermann zo ZDF alebo Rehmann zo SRF.
Sandra Raschová je v súčasnosti špecialistkou na terapeutickú podporu ľudí, ktorí zažili rituálne zneužívanie alebo inú
ťažkú traumatizáciu, ako je pedosexualita, nútená prostitúcia, ovládanie mysle, zneužívanie, znásilnenie a zanedbávanie.
Na jej webovej stránke raschheilen.de sa môžu postihnutí zaregistrovať, aby spracovali svoje
traumatické zážitky a uvoľnili svoje vnútorné svetlo.
O svojich skúsenostiach napísala knihu s názvom: "Skôr než sa vzdáte: "Prekonať traumu, rituálne zneužívanie a kontrolu mysle".
Už tu vidím Sandru, počuješ nás? . Nádhera. Áno, ahoj, drahá Sandra.
Je pre nás cťou, že ste dnes prišli na 22. ročník AZK!
Áno, ahoj Lois. Je mi cťou byť s vami. Veľmi, veľmi vám ďakujem, že ste ma pozvali na túto udalosť.
Ďakujem pekne. Áno, vaša sestra Antje bola vo filme "Höllenleben" v centre pozornosti.
Ale aj vy ste sa narodili do tohto satanského rodu.
Čo ste zažili vy? Čo nám v tejto súvislosti môžete povedať o satanizme?
No, tento film vlastne odráža, aký bol náš vzťah v detstve.
Chcel by som však objasniť, aký je život v takejto satanistickej sekte, pretože som si uvedomil,
že veľmi, veľmi veľa ľudí nemá predstavu, aký je.
A naozaj to tak je. Žijete na dvoch úrovniach. Jedna je táto úroveň zneužívania a druhá - tieto
nahlásené deti žijú na tejto každodennej úrovni ako ja.
A tiež v každodennom živote: vždy sa bojíte. Je to neustála, permanentná pozícia "pozor", pretože si vždy musíte
dávať pozor na to, ako myslíte, ako sa cítite a čo hovoríte.
Pozorujú vzhľad a tiež testujú, či sa správate správne.
Ovládajú priateľstvá, kontakty, to, ako sa máte v škole, s kým ste v škole.
Jednoducho kontrolujú všetko, áno, prakticky každý nádych.
A ak sa odchýlite, napríklad ak máte priateľstvo a príliš sa zblíži, rozdelí sa.
Nie je absolútne žiadny únik. Sú v mysli, pozorujú myšlienky, pohľady, pocity, celú bytosť a všetko zachytia.
A čo je dôležité, deti sú absolútnym majetkom tejto sekty. Sú akoby nakreslené.
A čo ste tam zažili v sekte, v praxi?
Moje skúsenosti - toto je takmer prvýkrát, čo hovorím o sebe, pretože predtým som vždy chcela hovoriť len o liečení.
Ale myslím, že to teraz dokážem. Takže ma každý večer brali a dávali mi drogy. Presne
tak. Mal som vrecia na hlave, vozili ma tam.
Hormóny som dostala hneď na začiatku. Takže som nemala normálnu pubertu, ale dostala som hormóny a zámerne som otehotnela.
Boli zo mňa vytiahnuté v rôznych fázach. Viem, že som jedno doniesol dosť ďaleko, aby bolo životaschopné.
Potom zo mňa jedno z nich vytiahli a - stále som krvácala - pred mojimi očami z neho stiahli kožu.
Trvalo mi veľa, veľa rokov, kým som prišiel na to, ako s tým žiť.
Potom je tu otázka týchto chránených a nechránených detí.
Ľudia sa vždy pýtajú: "Odkiaľ sa berú všetky deti?"
Ale práve prostredníctvom týchto cielených a vedomých tehotenstiev.
A nesmierne veľa detí - a sú ich naozaj státisíce - žije v búdach, v klietkach, v tuneloch a niekde sa o ne starajú.
Niekedy som sa musela starať o deti, aby nejako prežili, a boli zneužívané, brané a využívané, až kým nejako nefungovalo nič iné.
A potom ich buď obetujú a orgány predajú, alebo - neviem, čo robia. Takže naozaj používajú všetko.
A produkovať tento adrenochróm v tomto vysoko traumatizovanom stave - inými slovami, odobrať túto krv - táto
produkcia adrenochrómu a táto neustála vysoká úroveň traumatizácie, to je mega stres. Telo to už dlhšie nezvláda.
Ďalšia vec, ktorá sa mi stala: zasväcujú aj deti.
Raz ma uložili do hrobu a začali ho vykopávať.
Takže jedno dieťa leží v hrobe a ostatní musia byť takí poslušní kultu, že pochovajú
ďalšie dieťa zaživa. Áno, je to druh iniciácie .
A ja som bol raz ten, čo ležal v hrobe a bol som vytiahnutý dostatočne skoro, aby som prežil.
Keď som bola staršia a už som nebola vhodná na detský sex, bola som prostitútka.
Bola som naučená tancovať pred mužmi, ktorí si ma potom vybrali.
A na kondičnú prípravu som dostal celotelový oblek s ihlami na vnútornej strane.
A ak som nebol dostatočne ochotný, obliekli mi oblek.
Takže si viete predstaviť, že každý pohyb je naozaj krutý.
Ďalším bodom je, že existuje veľmi, veľmi, veľmi veľa detských obetí, aby sa deti stali aj páchateľmi. Existuje
psychologická podmienka, že deti si musia vybrať, kto zomrie.
Musia sa rozhodnúť, vždy majú pocit, že sa rozhodujú zle, že sú vždy na vine a vždy to robia
nejako zle, ale nikdy nemôžu nikoho zachrániť.
Keď som bol malý - mal som asi päť alebo šesť rokov -, tiež som sa stal páchateľom a musel som rozrezať ešte teplé telo.
Viedla ma ruka, aby som odstránil srdce. To isté robia takmer s každým, kto tam je.
Áno, počula som to znova a znova!
Áno, presne tak. A čo je tiež veľmi dôležitý obrad: s malými deťmi - vo veku troch rokov - majú naozaj satanskú svadbu.
Áno, aj ja som to zažila, keď sa naozaj oblečiete do čiernych svadobných šiat so závojom a vezmete
sa - a potom sú to, samozrejme, masové orgie. Hmm.
Áno, presne tak. Raz ma vzali do Belgicka a bolo to ako v prípade Dutroux, kde deti čakajú v tmavých miestnostiach - bez okien, v
tme, úplne schátrané -, kým ich nezoberú a nevlastnia, nevyužijú.
A to bolo veľmi brutálne. Pamätám si, že som raz ako dospelý musel prejsť cez Belgicko. Povedal
som si: "Len po diaľnici a tam, kde vidím svetlá."
Nikdy sme tam nemali ísť, pretože Belgicko bolo naozaj veľmi kruté a naozaj to siaha až do kráľovských, vysokých hodností.
Takže sa vždy dostáva priamo na vrchol. Existuje hierarchia a mnoho úrovní.
A toto masové zneužívanie je len na nižšej úrovni, ale niektoré veci prichádzajú zhora a sú organizované
zhora, pretože je to pre nich jednoducho ekonomický faktor.
Videl si to aj ty, že sú to tie horné?
Áno.
Dobre.
Ide o dušu.
Tí, ktorí to robia, nemajú dušu alebo majú čiernu dušu.
Často sú len vedomím a chcú dušu ovládnuť, premeniť alebo zabiť. Hrubé, áno. Pretože to je svetlo tejto zeme.
Áno, Sandra, veľmi pekne ti ďakujem za tvoju otvorenosť, že si o tom hovorila a podelila sa s
nami. Nie je to ľahké, ako vieme od iných obetí.
Je to pre nich veľký krok hovoriť o týchto hrozných zážitkoch. Je to hrozné.
Ďakujeme, že ste sa s nami - po prvýkrát tu na 22. AZK - podelili o podrobnosti, ktoré
svet ešte nepozná. Zakaždým to so mnou otrasie.
Táto satanistická ideológia je jednoducho priepastne zlá, ako ste teraz znovu vysvetlili.
Ale môžete tiež povedať, že povedomie o satanistickom rituálnom zneužívaní medzi obyvateľstvom rastie a že tieto
zverstvá sú čoraz viac zverejňované, pretože ich pribúda.
Teraz však existuje takzvaná "obhajkyňa" obetí rituálneho násilia, ktorou je právnička Ellen Engelová.
Na verejnosti je hlasná.
Tvrdí však, že nemožno veriť všetkému, čo obete hovoria, najmä pokiaľ ide o vraždy detí.
Nikdy nenašla správy o nezvestných deťoch na miestach, kde obete vypovedali.
Alebo že v novinách nebolo nič o zmiznutých deťoch, takže to nemôže byť pravda.
Ako obhajkyňa obetí vykresľuje obete ako nedôveryhodné. Čo na to hovoríte vy?
Neuveriteľné, pretože existujú státisíce detí, o ktorých sa jednoducho neinformuje, o ktorých nikto nič nevie, ktoré naozaj
žijú v utajení, s ktorými sa zle zaobchádza, ktoré nikdy neuzrú svetlo sveta - ktoré sa sotva udržiavajú pri živote a
ktoré sú umučené na smrť... - nechcem to povedať - a mučené.
A nikto si to neuvedomuje. Ide to až na najvyššie miesta a majú tie najlepšie mechanizmy na zakrývanie.
V tom čase sme mali Soko . Tá, ktorá nám uverila, bola okamžite odvolaná.
Jeden z nich sa pri mojom výsluchu stále smial. Zámerne to zakrývali. Veľa ľudí hovorí o hrade Wewelsburg.
Áno, aj ja som tam bol. Ale vraj tam nič nemôžu nájsť.
Sú tam upratovačky na mieste činu, a ak je tam policajt, ktorý povie: "Nič sme nenašli" - to je všetko.
Ide o to, že deti sú najväčším tovarom zo všetkých.
Pokiaľ ide o orgány - plody sa používajú na výrobu krémov, kozmetiky, na rôzne veci.
Sexuálna turistika je najväčším problémom zo všetkých. Áno, obchoduje sa s nimi a predávajú sa a všetko
je to naozaj pod pokrievkou, je to samostatná organizácia v rámci verejnej politiky.
Wow, áno, vďaka za vysvetlenie.
V štyroch dokumentárnych filmoch na tému rituálneho násilia som opísal celkovo 1024 prípadov osôb, ktoré prežili.
A z rôznych krajín prichádzajú stále tie isté správy.
Od obetí, ktoré hovoria rôznymi jazykmi.
Vo všetkých správach sa však vždy najviac zhoduje tvrdenie, že sú do nich zapojení
vysokopostavení ľudia, ktorí sú navzájom dobre prepojení.
Ellen Engelová je tiež v rozpore s týmito tvrdeniami, pretože tvrdí, že žiadny zločin nemôže byť
taký dokonalý, aby sa o ňom nedozvedela verejnosť.
Čo hovoríte ako očitý svedok? Videli ste aj vysokopostavených ľudí?
Áno, v Belgicku. Videla som, že to ide až na vrchol.
A mám niekoľko klientov, ktorí tiež videli vysokopostavených ľudí.
Ide o to, že táto sieť - sú v nej lekári, pôrodné asistentky, právnici, policajti, sudcovia, politici, štátni úradníci,
všetko je tam - má takú sofistikovanú infraštruktúru, ktorá funguje ako druhá sieť pod našou bežnou infraštruktúrou.
A to nikto nevie. Sú takí jednotní, že to tak zakrývajú, že si to "normálny človek" ani neuvedomí.
Takže Ellen Engelová sa tam nepozerá. Je naivné si myslieť, že by to niekto videl.
Úrady starostlivosti o mládež odkazujú na pedofilov. Moja sestra vtedy zašla na úrad pre
mládež a povedala im, čo sa stalo. Nič sa nestalo.
Tento plášť mlčania, ktorý dostane každá obeť. Je to hlboko naprogramované, je to najhlbší mechanizmus prežitia.
Celá spoločnosť je však naprogramovaná na potláčanie, na vyhýbanie sa.
Ak ide duševne chorý človek na kliniku, nepracujú s ním, ale hovoria: "Ach, nehľadajte v
tom tak hlboko, potom vám bude zase horšie."
Vyhýbanie sa šíri všade.
Je teda jasné, že sa na to nechcú pozrieť, že si hovoria: "Ale nie, to si len vymýšľam, to nie je pravda, všetko je skvelé."
Tento mechanizmus sa stal spoločensky naprogramovaným a v posledných rokoch zosilnel najmä v dôsledku koronavírusu.
Testovali to na deťoch v týchto sektách mnoho rokov a teraz to zavádzajú v spoločnosti.
Áno.
To bol základ toho, čo sa tu teraz deje všade.
A teraz už vedia, ako na to. Médiá sú masová hypnóza.
Áno, takže to, čo sa tam deje, je úplne iný problém.
[Áno, veľmi pekne ti ďakujem za toto vysvetlenie, drahá Sandra.
S radosťou.
[Želám vám veľa, veľa sily a požehnania pre vašu terapeutickú prácu s obeťami.
Áno, ďakujem.
Ahoj Sandra, ahoj, vďaka!
Teraz by sme chceli prejsť na Chantal Frei.
Veľa hovorila aj o týchto pletkách na vysokej úrovni.
Je tiež obeťou rituálneho násilia. Povedal by som: "Odstrihnite sa!"
Chantal Frei je Švajčiarka, ktorá prežila rituálne násilie.
Veľmi rada by zvýšila povedomie o satanistickom rituálnom násilí, aby sa o tomto probléme dozvedela
verejnosť a aby sa pred ním mohli chrániť naše deti.
Chantal uniesli ako malé dieťa a dostala sa do pazúrov krutého satanistického kultu.
Tam denne zažívala fyzické, psychické a sexuálne rituálne násilie ako súčasť rituálov. Jej otec bol praktizujúci satanista.
V kulte sa na počesť Satana obetovali deti.
Od útleho veku bola zneužívaná rôznymi skupinami ako sexuálna otrokyňa.
Keď mala len šesť rokov, satanisti sa rozhodli, že ju vycvičia, aby sa stala "Matkou temnoty" .
To znamenalo, že sa musela postarať o ostatné deti v sekte a pripraviť ich na ďalšie zneužívanie.
Musela sa zúčastniť na nespočetných krutých rituáloch a obetiach.
Dlho si neuvedomovala temnú stránku svojho života, pretože v dôsledku mučenia utrpela rozdvojenie
osobnosti . Vo veku 30 rokov sa psychicky a fyzicky zrútila.
Potom sa jej pomaly vracali spomienky na strašné zážitky.
Po rokoch sa jej konečne podarilo opustiť sektu a začala rozprávať o svojich zážitkoch.
Dnes Chantal poskytuje rozhovory a zverejňuje svoj príbeh.
Uvádza mená mnohých páchateľov, ktorí boli prítomní alebo sa aktívne zúčastňovali na rituáloch.
Podľa jej slov medzi ne patria mnohé známe osobnosti, ako napríklad kráľovná Alžbeta II, španielsky kráľ
Felipe, Gérard Depardieu, Tom Cruise a Bill Clinton.
O svojich skúsenostiach napísala dve knihy s názvami "Hovorím!" a "Pýtam sa".
V roku 2023 spustila projekt "50 hlasov o rituálnom zneužívaní".
Na webovej stránke 50voices.org opisuje 50 ľudí, ktorí prežili satanistické rituálne násilie, svoje veľmi osobné skúsenosti.
Áno, myslím, že máme spojitosť. Dobrý deň, milá Chantal, sme radi, že ste dnes s nami.
Ahoj, drahá Lois, ďakujem ti za pozvanie. Je pre mňa veľkou cťou byť dnes s vami a hovoriť o tom.
Úžasné, ďakujem.
Milá Chantal, keď ľudia počujú, že "spomienky" sa k takýmto hrozným zážitkom vracajú len postupne, zvyčajne hneď vypnú:
"To nie je možné! Také hrozné veci, to vieš, keď sa to stane."
Čo poviete týmto ľuďom?
Áno, to je niečo, čo počujem často. Ale musím povedať, že je to jednoducho nesprávne.
Pretože "zabúdate" na skutočne zlé udalosti. - Takže na ne takpovediac "zabúdate" v každodennom živote.
Prečo je to tak?
Preto by som vám rád povedal niečo, čo sme už všetci zažili alebo počuli.
Povedzme, že ide o niekoho, kto má veľmi vážnu autonehodu.
Spravidla - nie vždy, ale spravidla - v okamihu, keď sa táto nehoda stane, človek túto udalosť - túto situáciu - disociuje,
pretože je taká extrémne zlá a nedá sa v tej chvíli integrovať.
Čo znamená "disociovaný"?
Prosím?
Čo znamená "disociovaný"?
To znamená, že udalosť, ktorá sa deje, sa deje mimo vás.
Takže to nemôžete integrovať sami, nemôžete to spracovať v danom momente. Nerozumiete tomu, čo sa deje, ale aj tak sa to deje.
Preto sa tento proces nazýva "disociácia".
A to je vlastne prirodzený proces a dokonca by som povedal, že je to stratégia prežitia, ktorá
je v nás ľuďoch, vo všetkých ľuďoch, zakorenená.
A potom to len tak nezmizne, ale prejde to do takzvanej snovej pamäte. A snová pamäť sa
vytvára, keď sa dejú veľmi, veľmi zlé, dramatické veci.
A až oveľa neskôr - zvyčajne to niekedy býva po niekoľkých dňoch, mesiacoch alebo v mojom prípade po rokoch - keď sa to skutočne
vráti na povrch, teda keď sa amnézia, ktorá sa okolo toho vytvorila - teda strata pamäti - keď sa pomaly opäť rozpadne
a spomienky sa pomaly vrátia, vtedy sa to vráti do pamäti.
A potom máte možnosť alebo priestor pracovať na tom pomaly.
A potom si na to opäť spomeniete, dokonca aj po rokoch.
A potom sa ti zrazu vrátia detaily a všetko, všetko si pamätáš?
Áno, objaví sa. Musíte si predstaviť, že je to ako kôš a všetky zlé spomienky, dramatické zážitky sa doň jednoducho nahádžu.
Pretože pokiaľ ide o rituálne násilie - a o tom hovoríme -, je tu toľko dramatických
skúseností, ktoré sa hádžu do jedného veľkého koša.
A viete, je to ako s každým praním, vynorí sa jedna spomienka a potom ďalšia a na začiatku to vôbec
nie je koherentné, takže to nemá žiadne usmernenie.
A tak sú ako malé kúsky skladačky, ktoré môžete časom poskladať.
Ale tento jeden dielik skladačky je v skutočnosti podrobný, ale nemusíte pochopiť, čo je na
tomto obrázku, ak ste ešte nestihli doplniť ostatné.
Dobre. Áno, to je neuveriteľné v pravom zmysle slova.
Potom ste zažili také hrozné veci a ľudia vám neveria - pretože je to tak neuveriteľné, že toto rozdvojenie osobnosti
naozaj existuje, toto potláčanie spomienok, táto amnézia.
Existujú však aj iné prekážky, ktoré vám bránia v tom, aby ste prežili.
A to je neuveriteľnosť samotných udalostí.
Takmer od všetkých pozostalých počujete, že páchatelia im dokonca priamo do očí hovoria:
"Nikto vám neuverí, znie to príliš bláznivo."
Guido Grandt mi nedávno uviedol príklad prípadu, keď sa páchateľ prezliekol za Mickey Mousea a zneužil dieťa.
A keď potom dieťa o tom hovorilo a povedalo: "Znásilnil ma Mickey Mouse", nikto mu samozrejme neveril a páchateľ sa mu vysmieval.
Áno, Chantal, pustím ti krátky klip z videa o hnutí "Satanská panika".
Pretože sa tam o vás hovorí.
A práve toto hnutie tvrdí, že satanistické rituálne násilie neexistuje.
Obete chcú len upútať pozornosť a všetko si vymyslia alebo ich k tomu nahovoria terapeuti a podobne.
Počúvajme to chvíľu.
"Chantal Frei - jednoducho povedané: kedykoľvek sa spomenie jej meno - existuje veľa videí s jej účasťou a raz sme dokonca
jeden z nich ukázali na verejnosti na jednom z našich podujatí.
Vždy dávam ľuďom len túto prácu:
Preto tvrdí, že ju "traja tenori" a Peter Alexander rituálne zneužili v barcelonskej katedrále počas satanistického rituálu.
Myslím, že o tomto prípade nemusím hovoriť viac.
Je ešte niečo naozaj dôležité?"
Takže, drahá Chantal, ty a tvoj príbeh ste stáli tejto komisii za celých 30 sekúnd a potom bol háčik pod nimi.
Nemôže to byť tým, že vás "Traja tenori" a Peter Alexander údajne rituálne znásilnili v barcelonskej katedrále.
To nás vracia k téme, o ktorej sme práve diskutovali so Sandrou Raschovou.
- Prevažná väčšina preživších hovorí o zapojení prominentných a elitných ľudí, ktorí sú
medzinárodne dobre prepojení a navzájom sa kryjú.
Takže Chantal, máš viac ako 30 sekúnd na to, aby si k tomu niečo povedala.
Áno, no, už si to naozaj povedala niekoľkokrát. Je to také nepredstaviteľné, také nepravdepodobné.
Takže to vlastne presahuje bežný rámec, že máte naozaj problém tomu uveriť.
A to je pravda, keď ste dieťa a zažívate to, je vám to opakované, je vám to vtĺkané do hlavy:
"Ak o tom niekedy budeš hovoriť, aj tak ti to nebude nič platné, pretože ti aj tak nikto neuverí."
Je to naozaj taká deka.
Takže to je ako ochrana pre páchateľov a to je tiež jedna z ich najväčších zbraní, že veci, ktoré organizujú, sú také obrovské
a idú tak ďaleko, že si to ako normálny človek - alebo niekto, kto jednoducho žije normálny život - len ťažko viete predstaviť.
Áno, ale tak to jednoducho je. Takže najprv chcem naozaj povedať, že tam nie som a nehovorím o
svojich skúsenostiach, aby mi verilo čo najviac ľudí.
Takže ak mi Bernd Harder neverí, potom by mi nemal veriť.
Ale ja som tam preto, aby som ľudí naozaj povzbudil, aby sa pýtali sami seba, keď počujú
niečo také: A čo ak by to aj tak bola pravda?
Skutočne môžem ubezpečiť všetkých, ktorí to teraz počúvajú a sledujú, že ak sa vydáte na túto cestu,
veľmi rýchlo si uvedomíte, že je to, žiaľ, stále pravda.
Bohužiaľ, bohužiaľ. Prečo bohužiaľ?
Pretože práve teraz, v tejto chvíli, keď sa spolu rozprávame, sú tu deti, ktoré to zažívajú.
A ak sa nepostavíme, nepozrieme sa a nepovieme si: "To nie je možné", potom to tieto deti budú zažívať aj naďalej.
A myslím si, že je našou povinnosťou, nás ako spoločnosti, pozrieť sa - a ja som tu, aby som o tom hovoril, pretože
som to zažil - a naozaj chcem povzbudiť ľudí, aby sa pozreli.
Áno, a naozaj nájdete dôkazy, že je to pravda.
Áno, ďakujem, Chantal.
Chceli by ste nám v krátkosti povedať, čo ste zažili v Barcelone?
Bernd Harder to zamietol, pretože to zrejme nie je možné.
Áno, takže v Barcelone to tak bolo - samozrejme, predpokladám, že prominenti si prenajali celú Sagrada Família , ktorá
je v centre mesta, alebo si ju jednoducho vyhradili pre seba.
- Bolo to 30. apríla a 30. apríla má Satan narodeniny, takže sa konal obrovský rituál.
Takže na jednej strane Satanove narodeniny, na druhej strane ukončenie môjho takzvaného
výcviku ako "Matky temnoty" - čo sme už počuli.
A pri tomto rituáli ma jednoducho znásilnili aj celebrity - ako práve povedal Bernd Harder - "traja tenori" a Peter Alexander.
"Traja tenori", vtedy ešte neboli známi ako "traja tenori".
Takže vtedy ešte robili samostatné vystúpenia alebo koncerty.
Ale už vtedy bolo jasné, že sa niekedy stretnú.
Na takýchto podujatiach som už neraz počul, čo sa stane v budúcnosti alebo aké majú plány.
Takže tam boli všetci traja a stretli sa až neskôr.
A to aj na miestach, kde sú pozvaní ľudia, t. j. prominenti, ktorí možno v tej chvíli ešte nie sú takí prominentní.
Ale práve preto, že sa zúčastňujú na takýchto rituáloch, majú potom sľúbené, že za to dostanú svoju kariéru.
A myslím, že to sa stalo aj s "tromi tenormi", pretože sa stali slávnymi o dva alebo tri roky neskôr.
Neuveriteľné.
Áno, naozaj by ste tomu neverili, keby stovky a teraz dokonca tisíce ľudí nevyslovovali presne tie isté tvrdenia.
Ako som už spomínal, vo svojich dokumentoch som spracoval len 1024 správ od tých, ktorí prežili - a to je úplne kruté.
V roku 2022 bolo ešte 27 oznámení od obetí, v roku 2023 už 111 oznámení od pozostalých, v
roku 2024 už 247 a tento rok 640 nových oznámení.
Je to exponenciálna krivka a tento príliv je nekonečný.
Preto môj otec prišiel s geniálnym nápadom vytvoriť Vetopédiu, aby sa osoby, ktoré prežili
rituálne násilie, mohli zaregistrovať na Vetopédii.
Je to ako Wikipédia, ale je to bezplatná encyklopédia nesúhlasných hlasov.
Všetky tieto správy možno zhromažďovať a prezentovať vo veľkej medzinárodnej databáze.
Táto platforma je už k dispozícii v 21 jazykoch.
Chantal, videl som, že ste sa už zaregistrovali.
Myslím, že je to skvelé.
Chceli by ste v krátkosti povedať ostatným preživším a nám, ako sa zaregistrovať, alebo by ste nám chceli ukázať svoj príspevok?
Áno, veľmi rada.
V časti "Rituálne násilie" sa nachádzajú krátke správy svedkov.
V pravom hornom rohu môžete kliknúť na položku "Zadajte svedecké výpovede" a potom sa
zobrazia rôzne otázky, na ktoré môžete odpovedať.
Najprv stručne vyrozprávajte svoj životný príbeh, ale aj miesta činu, kde ste to zažili, krajiny,
ktorých páchateľov ste videli - ak to chcete uviesť.
Myslím si, že je to skvelý nápad, a veľmi rád by som povzbudil všetkých preživších, ktorí sa odvážia niečo prihlásiť.
Môžete ho zadať aj anonymne.
Ide vlastne o to, aby sme pozdvihli hlas, aby sme ukázali: "Ahoj, nie sme sami, sme tu. Zvyšujeme
svoj hlas a neprestaneme, kým nebudeme vypočutí."
Takže si myslím, že nás počúvajú - verím tomu - ale veľká väčšina nás stále ignoruje.
A to je prostriedok na minimalizáciu tohto - ako sa to slovo volá?
Lois: Vetopedia
Áno, presne tak.
A to je spôsob, ako v tom naozaj pokračovať - a ak sa prihlásite, nehrozí vám žiadne
nebezpečenstvo - a neustále zvyšovať svoj hlas.
Chcel by som vás k tomu povzbudiť.
Veľmi pekné, ďakujem vám za účasť a registráciu.
Zdroje môžete zadať aj na stránke Vetopedia.
Vaše dve knihy vidíme tu, kde si ich môžete objednať.
Môžete tiež nahrávať videá.
To je na Vetopédii niečo veľmi zvláštne, že zdroje sú zabezpečené, pretože mnohé videá o
rituálnom násilí z internetu neustále miznú!
V prípade mnohých ďalších obetí sa nám už podarilo zabezpečiť tieto videá na portáli
Vetopedia, ktoré už zmizli z iných platforiem.
Áno, takže vám veľmi, veľmi pekne ďakujem, drahá Chantal, že ste tam stáli a pokračovali napriek všetkým týmto útokom.
Teraz opäť aj s Vetopediou!
Zo srdca vám ďakujem za tento rozhovor.
Ďakujem vám za vašu angažovanosť a podporu obetí rituálneho násilia. Ďakujem veľmi pekne.
Nemáš za čo.
Teraz by som chcela prepnúť na Marcela Polteho, ktorý sa zaoberal mnohými osobami, ktoré
prežili rituálne násilie, a vysvetľuje tieto zločiny.
Odstrihnite klip!
Po štúdiu práva pracoval Dr. Marcel Polte 15 rokov ako právnik v medzinárodných
advokátskych kanceláriách v oblasti obchodného práva.
Dodnes pracuje ako právnik.
Popri práci právnika niekoľko rokov prevádzkoval aj psychoterapeutickú ambulanciu.
Vďaka tejto činnosti sa v roku 2017 dostal do kontaktu s témou satanisticko-rituálneho zneužívania a intenzívne sa ňou zaoberal.
Výsledkom jeho výskumu a početných stretnutí s tými, ktorí prežili satanistické rituálne násilie, sú tri knihy:
"Dark New World Order Volumes 1 and 2" a "Uncle Sam's: An Insider's Account from the Hell of Monarch-Mind Control".
Jeho knihy sa vyznačujú hĺbkovým výskumom a rozsiahlymi odkazmi.
Svojou predslovom podporil aj publikácie o osobách, ktoré prežili rituálne násilie.
Jedným z ťažísk jeho práce je ukázať, ako spolu súvisí a ako sa uplatňuje satanisticko-rituálne násilie v sektách a
programovanie kontroly mysle tajnými službami, ako je CIA.
Kruté mučenie a zneužívanie sa používa na vytvorenie rozdvojenej osobnosti u detí a
mladých ľudí, ktorí môžu byť podľa toho formovaní.
Haló, Marcel Polte, počujete nás?
Áno, počujem ťa nádherne.
Veľmi pekné, vítame vás na 22. AZK. Je skvelé, že ste tu.
Ďakujem, Lois.
Krátke príspevky Sandry Rasch a Chantal Frei ste už počuli na 22. AZK.
Sami ste sa tiež stretli s mnohými preživšími.
Mohli by ste v krátkej prezentácii zhrnúť, čo ste odhalili vo svojich knihách o satanisticko-rituálnom
násilí, vaše dokumentárne dôkazy o zapojení armády a CIA?
A môžete povedať niečo o MK-Ultra-Mind Control a tak ďalej? A mohli by ste prosím
stručne vysvetliť, čo je MK-Ultra-Mind Control?
Áno, veľmi rád. Urobím to.
A som rád, že mám možnosť zasadiť správy Sandry a Chantal do širšieho kontextu.
Rituálne zneužívanie a kontrola mysle sú práve o systematickom násilí, ktoré nespočíva len v
jednotlivých činoch, ale je zakotvené vo väčších štruktúrach.
V deštruktívnych kultoch, v tajných vojenských programoch a v sieťach, ktoré pôsobia naprieč generáciami.
Už mnoho rokov skúmam tento vojensko-satanistický komplex a dokumentujem, ako sa tieto oblasti navzájom prelínajú.
Tieto poznatky sú zhrnuté v mojich knihách.
Všetky zdroje a odkazy nájdete tam.
To, čo uvádzam nižšie, vychádza z výpovedí tých, ktorí prežili, ako sú Chantal a Sandra, ale aj z množstva
ďalšej odbornej literatúry terapeutov, zverejnených vládnych dokumentov a medzinárodných výskumov.
A treba povedať, že rituálne násilie je viac než len náboženský blud alebo sadistické zneužívanie.
Ide o zámerne organizované násilné činy, ktoré sa riadia okultným alebo satanistickým systémom viery.
A v sektárskych rodinách sa práve tento program prenáša z generácie na generáciu.
Deti sú od narodenia nútené hrať úlohu obete, ale aj páchateľa.
Ako sme práve počuli, sú mučené, zneužívané a nútené zabíjať zvieratá alebo dokonca ľudí.
Účel je trojaký. Po prvé, zničenie osobnosti.
Extrémna trauma naruší psychiku obete.
A potom, po druhé, na základe toho, formovanie ovládateľných častí osobnosti, takzvaných "alterov" alebo
vnútorných častí, ktoré potom vykonávajú špecifické príkazy.
A po tretie, čo je tiež dôležité, spojenie so štruktúrou páchateľa tým, že sa v obetiach
umelo vytvára pocit viny, ale aj strach a lojalita.
Obete sú tak od narodenia viazané na tieto kultové štruktúry.
A tieto mechanizmy sú vo výskume traumy popísané už desaťročia.
Nemeckí a zahraniční odborníci, ako napríklad Michaela Huber a Dr. Alison Miller, potvrdzujú tento model nútenej disociácie
, ktorá sa pravidelne pozoruje u obetí rituálneho násilia.
Ale - a to je veľmi dôležité - existenciu rituálneho násilia možno dokázať nielen na
základe výpovedí svedkov, ale aj na základe údajov.
"Pracovná skupina pre rituálne násilie" uskutočnila v rokoch 2005 a 2007 niekoľko prieskumov medzi psychoterapeutmi v Nemecku.
Celkovo bolo viac ako 200 prípadov klasifikovaných ako dôveryhodné. Medzi nimi bolo 42 hlásení o vraždách.
A "Pracovná skupina štátu Utah pre rituálne zneužívanie" potvrdila podobné štruktúry v USA už v roku 1992.
A napokon - okrem mnohých iných - štúdia "Nezávislej komisie pre vyšetrovanie sexuálneho
zneužívania detí", UKASK, z Nemecka z roku 2016.
Opäť sa v nej hodnotili skúsenosti 174 psychosociálnych pracovníkov z Nemecka, ktorí uviedli, že
pracovali s obeťami organizovaného a rituálneho násilia.
Z toho 69 % prípadov sa týkalo satanistických skupín.
A tieto čísla to dokazujú: Hovoríme o medzinárodne sa opakujúcom fenoméne, ktorý bol v odbornom kontexte rozpoznaný
dávno predtým, ako sa mu dostalo pozornosti verejnosti.
Aby sme pochopili tieto mechanizmy rituálneho násilia, musíme poznať aj historické programy kontroly mysle.
V 50. rokoch 20. storočia spustila CIA projekt MK-Ultra. Išlo o výskumný program zameraný na manipuláciu s ľudským vedomím.
MK-Ultra zahŕňala viac ako 140 čiastkových projektov s pokusmi na ľuďoch, pri ktorých sa používali drogy,
predovšetkým LSD, hypnóza, elektrické šoky, spánková deprivácia a zmyslová deprivácia, t. j. zbavenie podnetov.
Cieľom toho všetkého bolo vyvinúť mechanizmy kontroly mysle a správania.
To, čo je v oficiálnych dokumentoch o MK-Ultra len naznačené, mnohí preživší uvádzajú v
rituálnom kontexte ako skutočnú skúsenosť.
Zarážajúce je, že používajú rovnaké techniky, rovnaké ciele a niekedy aj rovnaké skupiny páchateľov.
Samozrejme, sú tu aj preživší zo samotného programu MK Ultra, ktorý sa teraz nazýva "Projekt Monarch".
Mary Sparrow je jednou z nich. Jej výpoveď nájdete na stránke "50 hlasov o rituálnom zneužívaní" (https://www.50voices.org/).
Ale aj Cathy O'Brienová a Katie Grovesová.
A už v roku 1995 - čo je tiež dôležité - svedčili vo Washingtone pred "Poradným výborom pre
experimenty s ľudskou radiáciou" tí, ktorí prežili MK-Ultra.
Protokoly môžete stále nájsť. Nič z toho nie je nová myšlienka.
Rozhodujúce je, že rituálne násilie a MK-Ultra nie sú oddelené javy.
Spája ich spoločná ideológia, satanizmus ako systém moci a kontroly.
V oboch kontextoch nachádzame rovnaké základné princípy, a to úplné podriadenie jednotlivca, dehumanizáciu prostredníctvom
extrémneho násilia a vytvorenie nástrojov, t. j. ľudí, ktorí plnia príkazy bez toho, aby si ich neskôr pamätali.
Psychológ Dr. Corydon Hammond o týchto súvislostiach otvorene hovoril už v roku 1992 na
konferencii vo svojom tzv. "Greenbaumovom prejave".
Opísal, ako satanistické kulty a programy tajných služieb pracujú ruka v ruke s cieľom vyvolať disociáciu a naprogramovať
tieto osobnostné štruktúry na určité úlohy u obetí.
Mnohí preživší preto tiež uvádzajú, že páchatelia boli ukotvení v kruhoch armády a tajných služieb, ale aj v sektách -
inými slovami, ak chcete, mali dve tváre tej istej ideológie.
Jedným z prominentných príkladov - a som si istý, že mnohí ľudia toto meno poznajú - je podplukovník Michael
Aquino, ktorý bol zároveň najvyšším kňazom Setovho chrámu.
Úplný satanista, áno!
Základom tejto kontroly je disociácia, oddeľovanie.
V dôsledku extrémnych, väčšinou opakovaných tráum sa vedomie nakoniec rozdelí na jednotlivé časti.
A týmto vnútorným častiam môžu páchatelia priradiť nové identity, úlohy a spúšťače.
A veľmi stručne o najdôležitejších metódach, ako to funguje, ako sa to dosiahne.
Patrí sem "indukcia traumy" prostredníctvom mučenia, bolesti, zneužívania, elektrických šokov alebo zážitkov blízkych
smrti, ako je napríklad utopenie, ako aj hypnóza a sugescia.
Celá vec je kombinovaná so symbolmi, číslami alebo sériami písmen, ako sú "abecedné kódy", a potom táto deprivácia podnetov,
napríklad v nádržiach alebo komorách, porovnateľná s tým, ako je zobrazená v seriáli
"Stranger Things"; inšpirovaná skutočnými experimentmi.
Potom sa podávajú drogy, často v kombinácii s elektrickými šokmi, aby sa zvýšila sugestibilita, t. j. schopnosť ovplyvniť sa.
A potom je tu ešte programovanie prostredníctvom rituálov, pri ktorých páchatelia simulujú duchovnú úroveň, aby
obetiam implantovali takéto nadprirodzené mocenské štruktúry.
Vo svojom výskume som potom porovnal tieto mechanizmy so zverejnenými dokumentmi MK-Ultra.
A možno povedať, že základy sú veľmi jasne zdokumentované.
Ústredným prvkom mnohých správ o obetiach sú aj tzv. programy sebadeštrukcie alebo samovraždy, ktoré slúžia na trvalú
kontrolu obete a zabraňujú akémukoľvek odhaleniu týmto spôsobom.
Programy sú potom spúšťané spúšťačmi, ako sú kľúčové slová alebo symboly, určité zvuky alebo hudba, alebo kontakt s
určitými ľuďmi či inštitúciami, napríklad v rámci terapie.
Takže keď obeť hovorí o svojich zážitkoch, zrazu začne panikáriť alebo si ubližovať, pretože jej
vnútorná časť bola naprogramovaná tak, aby chránila pravdu.
Ďalšími úlohami týchto vnútorných častí sú potom reportéri, karatelia alebo programátori.
Marcel, môžem ťa na chvíľu prerušiť?
S radosťou.
Videli sme hudobníkov a hercov, ktorí si vzali život. A potom si vždy pomyslíte: "Teraz majú
slávu, majú peniaze. Prečo sa teraz zabíjajú?"
Existuje nejaká súvislosť s týmto "programovaním samovrážd"? Že by sa chceli rozbaliť a zrazu sa tento program spustí?
Áno, to je veľmi správna otázka a tiež veľmi dôležitý postreh, najmä v prípade celebrít,
keď ľudia hovoria, ako ste práve spomenuli:
"Majú bohatstvo, pozornosť, mali by byť šťastní, aj keď je s tým určite spojená istá dávka stresu."
Môže sa stať, že v určitých prípadoch - najmä ak existujú náznaky, že niekto chce rozbaliť - sa takéto programy spustia.
Samozrejme, spätne sa to ťažko dokazuje.
Napriek tomu sa domnievam, že ide skôr o ojedinelé prípady.
Pre niektorých je to naozaj silný predpoklad, pre tých, ktorí už naznačili, že chcú o veciach
hovoriť alebo už riešili určité kritické otázky.
V mnohých prípadoch však za tým bude niečo iné.
A musíte si položiť otázku: "Čo je to za veľký vnútorný konflikt, ktorý tieto prominentné
"celebrity" majú a ktorý nakoniec vedie k samovražde?"
To však vedie k ešte temnejším alebo rovnako temným kruhom, kde si musíte položiť otázku: "Aká bola cena tejto slávy?
A vznikajú v dôsledku toho konflikty svedomia, alebo možno dokonca existujú mechanizmy, ktoré presahujú tieto
techniky ovládania mysle, ako som ich opísal, a zotročujú takýchto ľudí takpovediac na veľmi, veľmi hlbokej úrovni?"
Presahovalo by to rámec tohto článku, ale je to veľmi, veľmi dôležitý bod.
[Áno, prejdime od programu samovrážd k širším súvislostiam.
Konkrétne: nie sú to len tí, ktorí tu prežili z Nemecka alebo, ako Chantal Freiová, zo Švajčiarska, ale aj z
mnohých iných krajín, napríklad z Veľkej Británie, USA, Holandska, Austrálie a Švajčiarska.
V zásade možno povedať, že na celom svete existujú správy s podobnými vzormi - stručne zhrnuté.
Vo väčšine prípadov je páchateľom rodina.
Spomínajú sa miesta činu, ako sú súkromné vily, kostoly, podzemné priestory, vojenské objekty alebo lesy.
Ďalej je tu ovládanie mysle, obchodovanie s ľuďmi, detská pornografia, prostitúcia a takzvané snuff
filmy , ale aj prepojenia medzi miestnymi kultmi, kde sa to deje, a medzinárodnými sieťami.
A celá vec, tieto štruktúry, sa potom opäť prekrýva s organizovaným zločinom, ale aj so štátnymi alebo vojenskými
oblasťami, v ktorých sa vykonávajú experimenty na ľuďoch.
Ako príklad Chantal Frei uvádza spojenie s americkou vojenskou základňou "Dagger
Complex" v Darmstadte, kde mala takéto skúsenosti.
Cathy O'Brienová napríklad uvádza ako miesta činu aj mnohé vojenské základne v USA, ako aj napríklad zariadenia NASA.
Vo svojej knihe "Uncle Sam's" analyzujem výpovede Katie Grovesovej, ktorá vo videách opisuje svoje zážitky z
takzvanej "továrne na snuff", kde sa vyrábali filmy s deťmi.
Opisuje, ako boli tieto deti systematicky zneužívané, mučené a zabíjané v podzemnom zariadení v Texase.
Podľa jej výpovede bolo zariadenie pod kontrolou CIA, ktorá údajne riadi medzinárodnú sieť obchodníkov s deťmi.
"Experimentom na diaľku", ktorý si objednala, sa jej podarilo existenciu tohto zariadenia bez akýchkoľvek pochybností potvrdiť.
A hoci sa tieto výpovede, okrem "diaľkového videnia", ťažko overujú, treba povedať, že v mnohých detailoch korešpondujú so
vzormi iných preživších, najmä v kombinácii s rituálnymi prvkami, vojenským kontextom, ale aj zložitými programovými metódami.
V niektorých prípadoch pozostalí, ktorí sa navzájom nepoznajú, uvádzajú rovnaké alebo konkrétne miesta činu alebo páchateľov.
V priebehu svojho výskumu som CIA podal aj takzvanú žiadosť FOIA, t. j. žiadosť o informácie podľa
amerického zákona o slobodnom prístupe k informáciám.
A potom som požiadal o vydanie všetkých dokumentov týkajúcich sa spomínanej Cathy O'Brienovej, ktorá prežila MK Ultra.
Odpoveď CIA je veľmi zaujímavá.
Bolo to takto: "Existenciu alebo neexistenciu dokumentov nemožno potvrdiť ani spochybniť.
Existencia alebo neexistencia takýchto dokumentov je v súčasnosti utajovaná, a teda chránená pred zverejnením."
A ak sa nad touto odpoveďou zamyslíte, znamená to, že oficiálne hovorí:
"Samozrejme, že existujú spisy, ale z dôvodov národnej bezpečnosti ich nemožno zverejniť."
V opačnom prípade by jednoducho uviedli: "Nenašli sa žiadne záznamy". Takže "nič nie je".
A skutočnosť, že vôbec existuje niečo v súvislosti s Cathy O'Brienovou, je veľmi silnou
indíciou, že na jej príbehu niečo je, napríklad.
Okrem psychologickej a technickej úrovne je potrebné povedať, že duchovno-ideologické pozadie zohráva veľmi dôležitú úlohu.
Mnohí páchatelia sa považujú za súčasť satanistického alebo luciferiánskeho poriadku, ktorý chce
získať moc prostredníctvom utrpenia, smrti a podmanenia.
Tieto rituály sú pre nich viac než len symbolika.
Veria v energiu alebo silu, ktorú možno získať prostredníctvom tejto obety.
A práve toto presvedčenie sa v sektárskych rodinách odovzdáva z generácie na generáciu a
potom sa spája s elitárskym pohľadom na svet:
Totiž vyvolení - z ich pohľadu - sú nad ostatnými ľuďmi - ktorých sa však tiež boja kvôli ich početnej prevahe.
Áno.
Dôležité sú aj dôsledky pre obete, konkrétne obete týchto systémov.
Trpia najťažšími následkami traumy, ako je komplexná disociácia , flashbacky - spomínajú Sandra
a Chantal - úzkostné poruchy, nutkavé správanie.
V dôsledku dlhoročného zneužívania sa môžu vyskytnúť fyzické ochorenia.
A často aj hlboké krízy identity.
A preto sa u mnohých postihnutých vytvorí aj táto disociatívna štruktúra identity, ako to zamýšľali páchatelia.
To znamená, že vo vnútri budete mať veľký počet ľudí, ktorí sa objavujú aj navonok.
Keď teda hovoríme o rituálnom násilí a kontrole mysle - a ja sa pomaly blížim ku koncu -, nejde len o odhaľovanie jednotlivých
prípadov, ale o ústrednú otázku, koľko toho tieto sily vedia o ľudskom vedomí a ako potom tieto vedomosti
zneužívajú na dosiahnutie určitého konečného cieľa.
Konkrétne ide o vytvorenie - z ich pohľadu - satanistickej svetovej ríše.
Je veľmi dôležité, aby sme mali nezávislý výskum disociácie a programovanie založené na traume a že
existujú bezpečné priestory pre tých, ktorí prežili.
Ale aj odvahu spolupracovať naprieč hranicami inštitúcií, pretože mlčanie chráni len páchateľov.
Vzdelávanie a informovanosť sú prvým krokom k prelomeniu tohto cyklu.
A moja práca sa tiež považuje za príspevok ku komplexnejšiemu objasneniu týchto mechanizmov.
Rituálne násilie nie je okrajovou záležitosťou, ale zrkadlom toho, čo sa stane, keď tajné okultné skupiny
nepozorovane rozšíria svoj vplyv v našej spoločnosti.
Áno, pane.
Preto je aj na nás, aby sme sa na to pozreli bližšie, brali obete vážne a zabezpečili, aby
sa tieto zistenia dostali k širokej verejnosti.
Koniec koncov, ohrozuje to slobodu každého jednotlivca.
Rituálne násilie a ovládanie mysle, ako už bolo povedané v prednáške, sú vyjadrením tej istej deštruktívnej myšlienky:
že človeka možno ovládnuť, zlomiť a zmocniť sa jeho duše.
A predsa každá pravda, ktorá vyjde najavo - a to je takpovediac pozitívny aspekt celej veci - oslabuje tento systém.
Osvietenie sa napokon začína vtedy, keď nevysloviteľné vyjadríme slovami a keď sa tí, ktorí
prežili - ako Sandra a Chantal - odvážia hovoriť.
A to si vyžaduje platformy, ako je táto. Takže vám ešte raz ďakujem.
A chcel by som poďakovať všetkým, ktorí počúvajú, že sú pripravení počúvať, ale aj
pozerať a nezatvárať oči. Ďakujem vám veľmi pekne.
Áno! Ďakujem!
Ďakujem, Marcel, v priebehu niekoľkých minút si sa skutočne priklonil k tomu, čo
povedal môj otec na začiatku tejto konferencie.
Práve ukázal, vďaka nášmu desaťročia trvajúcemu výskumu, ako tieto tajné štruktúry v konečnom dôsledku pramenia v satanizme.
A z ich úst sme počuli, že chcú nastoliť satanský svetový poriadok.
Sú však v početnej prevahe.
Sme oveľa lepší ako oni, len keby sme si to uvedomili!
Ak sa dovnútra dostane len svetlo, celá táto zločinecká konštrukcia sa zrúti. A my sme na pokraji.
A preto: ak budete všetci šíriť túto prednášku a celú AZK tak, aby sa stala skutočne svetlou,
potom sa tento satanský svetový poriadok zrúti.
Ďakujeme vám za váš boj za odhalenie týchto krutých praktík.
Našim divákom sa teraz tiež vynára otázka: Ako je možné, že takéto zločiny polícia netrestá a súd neodsudzuje?
A pri tejto otázke by som rád prepol na Uweho Kranza.
Uwe Kranz je policajný dôstojník, bývalý ministerský radca a bývalý prezident Durínskeho krajinského kriminálneho úradu.
Bol národným expertom Europolu.
Ako expert na otázky bezpečnosti a terorizmu pravidelne publikuje v mnohých médiách.
Uwe Kranz sa už viac ako 50 rokov venuje boju proti organizovanému zločinu, extrémizmu a terorizmu.
Počas svojej služby sa venoval predovšetkým ochrane detí.
Je to jasné, keď sa pozriete na oblasti jeho profesionálnej kariéry:
Bol komisárom pre záležitosti mládeže, pôsobil v oblasti prevencie kriminality, v boji proti sexuálnemu násiliu páchanému
na deťoch a proti obchodovaniu s ľuďmi a orgánmi na vnútroštátnej a medzinárodnej úrovni a v práci združení pre trestnú politiku.
Uwe Kranz na svojej vlastnej webovej stránke uverejňuje články na témy ako "Sexuálne zneužívanie detí" a "Kontrola mysle".
Ako kriminalista poskytuje pohľad na "hlboký štát" a na dôchodku sleduje aktuálne svetové dianie.
Svoje skúsenosti a poznatky odovzdáva aj ako člen a prednášateľ na tlačových sympóziách organizovaných
renomovanými združeniami, ako sú "Axion Resist" a MWGFD e.V. .
Boli zriadené s cieľom chrániť blaho detí, slobodu a právny štát.
Hovoril tu o témach ako pedofília, raná sexualizácia a obchodovanie s deťmi.
Je pre mňa mimoriadnou cťou privítať na 22. ročníku AZK tohto skúseného kriminalistu Uweho Kranza.
Táto česť patrí mne.
Teší ma, že ste tu.
Áno, máte polstoročie skúseností v boji proti sexuálnemu zneužívaniu detí.
Na čele týchto vyšetrovaní ste stáli ako policajný dôstojník, dokonca aj ako vyšší ministerský
radca a vedúci kriminálneho oddelenia v Durínsku.
Inými slovami, prípady vám boli nahlásené a vy ste ich potom vyšetrovali. Čo sa však stalo potom?
Problém je v tom, že najprv sa musia predložiť dôkazy, aby sa konanie dostalo aj na prokuratúru a tam sa
prijalo, prepracovalo na obžalobu a predložilo súdu.
A bohužiaľ, na tejto ceste sa vyskytlo mnoho, mnoho zlyhaní.
Je frustrujúce, keď ráno niekoho zatknete a popoludní sa s ním opäť stretnete.
- Vizualizoval som si to: Ráno chytený, na poludnie prepustený.
Často sa napríklad stretávame s problémom, že polícia veľmi často príde s trestným činom vraždy a potom začne vyšetrovať vraždu.
A potom, cestou na prokuratúru, sa z vraždy stane útok s následkom smrti.
Potom môžete skončiť s úplne inou právnou látkou a úplne inými problémami.
Alebo keď, ako v nedávnom prípade, musíte riešiť násilníkov, ktorí sa dopustili hromadného znásilnenia a potom odchádzajú
zo súdu a spokojne si pískajú, pretože sudca nemôže na 100 % vylúčiť, že sa na ňom predsa len mohlo podieľať dievča.
Takže tu sa celá vec začína trochu zamotávať.
A existuje veľa možností, ako zastaviť konanie alebo ho zmeniť na psychiatrickú hospitalizáciu a podobne.
Takže niekde v tomto biznise došlo k prestávke a bohužiaľ je to tak.
K týmto obetiam treba pristupovať opatrne a vážne.
Máte plné právo na to, aby sa k vám polícia a súdny systém správali korektne.
Ďakujem za vaše vyjadrenie. Hovoríte aj o takzvanej "pedokriminálnosti" a o známostiach, ktoré vraj
siahajú do "vysokých kruhov". Aké sú vaše pozorovania?
Áno, takže predpokladajme nasledovné: V mojich prezentáciách v PowerPointe mám vždy prípad Dutroux.
Prípad Dutroux nepochybne poznáte.
Belgický pedofil, ktorý vo väzení zabil jedenásť detí a dve vyhladoval.
Pretože počas pobytu vo väzení nič neprezradil a deti potom zomreli od hladu. Bol to hrozný prípad.
Celý rad svedkov mal buď nehody, alebo zomrel za pochybných okolností, alebo čokoľvek iné.
A prípad Dutroux už ukázal, že do týchto kruhov zneužívania detí boli zapojené všetky vrstvy spoločnosti.
Tak sa dostala na vrchol politiky, na vrchol kultúry, televízie a médií.
Proces bol synonymom toho, čo je hlavným problémom.
Či už je to Epstein alebo nie, je to presne to isté.
U Epsteina majú tiež kontakty až na najvyššie miesta v politike, šoubiznise, u prokurátorov - čert
vie čo - u vysokopostavených úradníkov a politikov.
To isté urobili s "Diddym" Seanom Combsom, ktorý je tiež známy. Ten má teraz "na konte" štyri roky a dva mesiace.
Ide vlastne o neškodné odsúdenie, pretože celá oblasť organizovaného zločinu bola jednoducho vyňatá.
Povedali, že to zastavíme, teraz ho odsúdime len kvôli jednému zneužitiu jeho priateľky alebo manželky.
A celý proces sa potom zredukoval na malý úsek.
V mnohých prípadoch sú preto tieto postupy roztrieštené, zámerne roztrieštené.
V roku 1995 sme v Anglicku uskutočnili rozsiahlu skúšku. Aj to umožnila banka, politika, médiá, veľkí magnáti a podobne.
V priebehu rokov sa tento proces stále zmenšoval a nakoniec z neho nezostalo nič.
Nakoniec išlo o malé konania - sú rozobraté a rozdrobené na sústa, takpovediac na právne
sústa, a potom z nich veľa obsahu nezostane.
To prirodzene vyvoláva podozrenie, že tu dochádza k ovplyvňovaniu. To sa nedá len tak ľahko odmietnuť.
Realizovali ste potom tento princíp - ako sa to stalo s Epsteinom, Dutrouxom, P. Diddym a
tak ďalej - vo vašom regióne, tieto princípy?
Zásady sú rovnaké všade, bez ohľadu na krajinu.
Musíte predpokladať, že k sexuálnemu zneužívaniu malých detí, dievčat a tínedžerov dochádza v celej Európe a na celom svete.
Ak sa pozriete napríklad na NCMEC - americké centrum pre nahlasovanie nezvestných a zneužívaných detí - ešte
pred štyrmi alebo piatimi rokmi tu malo 50 000 prípadov.
V súčasnosti máme ročne nahlásených 205 000 prípadov.
Šialenstvo!
Ale my sme malé svetlo.
Ak porovnáte správy NCMEC s Áziou, Indiou a Pakistanom, potom sme takmer v miliónoch.
To jasne ukazuje, že ide o celosvetový problém, nielen o problém Nemecka, Belgicka alebo čohokoľvek iného.
Tiež som počul, že existuje mnoho oficiálnych štúdií o zneužívaní kultov.
Môžete v niekoľkých vetách vysvetliť, s čím prišla oficiálna strana?
Existuje dostatok štúdií. Verte mi, v tejto oblasti je štúdií ako šafranu.
Sám som napísal dve štúdie pre Európsky parlament, 2020 a 2021, v ktorých som to celé zhrnul.
A ja som povedal: "Dobre, čo by sme mohli urobiť lepšie? Čo môžeme urobiť jednoduchšie? Kde môžeme začať?"
- A stal sa presný opak.
Bolo zriadené ďalšie centrum, centrum na boj proti sexuálnemu zneužívaniu detí. Zack.
Teraz máme centrum vedľa Europolu a, a, a, a.
Všade máme komisárov a všade máme štúdie.
V roku 2011 bola vypracovaná nádherná štúdia o zavedení smerníc EÚ na boj proti sexuálnemu zneužívaniu detí.
A bola vyhodnotená v roku 2016. Je to dobrá štúdia.
Spoločnosť WeProtect uskutočnila ďalšiu štúdiu. (https://www.weprotect.org/)
Bola to tiež dobrá štúdia, ktorá mala byť aktualizovaná a implementovaná.
Jednoducho si z toho musel niečo urobiť!
Urobili štúdiu, bolo to napísané, pekne sa to čítalo, pekné obrázky, pekná grafika a tralala.
Problémom však býva implementácia.
Nielenže chýba výskum v tmavých oblastiach, ale chýba aj politická vôľa intenzívne sa zaoberať týmito otázkami.
Nie je tu ani tak nedostatok zákonov, ako skôr štúdií.
Nie, musíte to urobiť! Musíte to urobiť a musíte to chcieť!
Veľa hovoríte aj o sexuálnej výchove v ranom detstve v škôlkach a školách. Čo o tom môžete povedať?
Áno, sexuálna výchova v ranom detstve je špeciálna oblasť, ktorá ma obzvlášť šokovala, pretože ju vyvinula WHO
spolu s "Nemeckým spolkovým centrom pre zdravotnú výchovu".
Od 13. februára tohto roku (2025) sa nazýva "Spolkový inštitút verejného zdravia".
Má ešte viac práv, ešte viac možností a môže urobiť ešte viac, najmä pokiaľ ide o ochranu klímy.
A títo dvaja spoločne vytvorili tieto usmernenia o tom, ako "sexuálne vzdelávať" malé deti.
Základná myšlienka spočíva v tom, že dieťa - po tom, čo môže byť potratené až do narodenia, to je jedna stránka
veci - je hneď po narodení označené za sexuálnu bytosť, ktorá môže byť kedykoľvek zneužitá.
A to je také šialené, že si to ani neviete predstaviť.
A najhoršie je, že tieto usmernenia WHO o BZgA sú založené na vedeckých zisteniach.
A teraz sa, prosím, pozrite na vedecké zistenia a zistite, odkiaľ to pochádza. Pochádza to od Kinseyho.
Muž, ktorý v 60. rokoch 20. storočia napísal neslávne známu Kinseyho správu o oslobodení mužov a žien.
Od tej chvíle to išlo postupne dolu vodou.
V tom čase vznikol pojem "sexuálna permisivita".
Ľahostajnosť voči deťom a sex s deťmi je možný a bežný a je povolený.
Bol zavedený fekálny jazyk. A tento človek, Kinsey, vykonal sériu testov.
Videl som aj sériu testov, pri ktorých bolo štvorročné dieťa 24 hodín týrané, aby dosiahlo 27 orgazmov.
Musíte si to predstaviť. Opísal orgazmus vždy, keď dieťa kričalo, plakalo, zmietalo sa v kŕčoch - mučenie štvorročného
dieťaťa 24 hodín, kým sa nedostaví nejaká fyzická reakcia - a potom túto fyzickú reakciu definoval ako orgazmus.
A potom tí, ktorí to robili, ktorí týrali deti, niektorí z nich boli pasáci, niektorí väzni, ktorí sa dostali von.
Musíte všetko preskúmať a odfiltrovať.
A potom si poviete: "Haló, čo to je? Vedecké poznatky?"
Ide o bezchybné zneužívanie detí, bezchybné sexuálne násilie na deťoch pod zámienkou výskumu.
A potom mal zodpovedajúcich žiakov.
Kinsey mal na rade Kentler. Bola tu Kentlerova správa.
Potom tu bol Sielert. A potom tu bol ešte jeden, teraz nedávno.
Všetci pochádzajú z rovnakej ideologickej stajne.
Musíte o tom premýšľať. Kinsey začal.
Potom si "podmanili" univerzity a vysoké školy aplikovaných vied a špecializované vzdelávacie centrá.
A teraz sa generácie takýchto sociálnych psychológov a kultúrnych psychológov a čokoľvek... Vychádzajú jeden za druhým
a všade obsadzujú úrady sociálnej starostlivosti a školské rady a pokračujú v práci v duchu tohto školenia.
Šialenstvo!
Podľa môjho názoru je to absolútne nezmyselné.
A ak sa potom pozriete na to, čo tieto smernice vyžadujú - od nuly do štyroch rokov sa dieťa musí
naučiť sexuálnu masturbáciu. Od nuly do štyroch rokov!
Pýtam sa, samozrejme, ktorý pedagóg to robí a ako to robí?
A v meste Schwäbisch Hall sme nedávno v 17 škôlkach zriadili stanice na skúmanie osobného tela.
Rodičia boli úplne ohromení!
Nevedeli o tom nič. Neboli ani informovaní.
Ak je to teda sexuálna výchova v ranom detstve, potom to v podstate nie je nič iné ako zničenie rodiny.
Ide o zničenie rodiny.
Základom štátu, jeho vajíčkom, je zdravý rodinný vzťah.
Je tu otec, je tu matka, je tu dieťa, to je všetko.
Existujú dve pohlavia, dvakrát basta. Už som pravicový extrémista.
Ja to viem. Je tu niečo ešte krajšie, čo raz povedala Monika Gruberová:
"A ak máme rodiča1 a rodiča2, potom čoskoro budeme mať mŕtvolu1 a mŕtvolu2 pre dedka a babku.
Možno aj to príde?" To je, samozrejme, vtip, ale faktom je, že to celú vec dehumanizuje.
Áno, presne tak.
Už to nie je humánna úroveň a už to nie je dôstojné - najmä nie pre dieťa.
Dieťa má tiež dôstojnosť. Musíte chrániť aj ich práva.
A s deťmi by sa naozaj malo zaobchádzať ako s právnymi subjektmi, a nie ako s niečím, čo sa dá len tak hodiť na seba a odložiť.
Áno! Vďaka za komentáre.
Takže v celom podniku bol jediný pozitívny prístup.
Bola to Bielefeldská univerzita.
Vykonala rozsiahlu štúdiu o tomto Kinsey, Kentler a spol. a zistila, že ide o zneužívanie
detí vo všetkých oblastiach, sexuálne zneužívanie.
Išlo o vysoko zločineckú organizáciu, ktorá sa teraz rozšírila na celé školiace stredisko, kde sa vzdelávali sociálni
psychológovia, psychológovia, riaditelia škôl a podobne.
A to pretrváva . Takže je to čoraz častejšie.
A preto nie je prekvapujúce čítať v dnešných rodičovských časopisoch: Je úplne normálne, že sa s
deťmi zaobchádza a vychováva tak, aby mali sexuálny kontakt od šiestich do deviatich rokov.
Fyzicky sa navzájom ohmatávajú a všade tajne vytvárajú malé útulné kútiky, kam sa deti môžu uchýliť.
Je to len ďalšia hra, ktorá nahráva páchateľom.
[Áno... Je mi ľúto, ale nemám dobré správy.
To sú len negatívne skúsenosti, ktoré som mal.
Väčšinu svojho života som skutočne strávila bojom za to, aby sa sexuálne násilie na deťoch stalo trestným činom.
A to sa konečne, konečne, konečne podarilo presadiť v Nemecku v roku 2021 po rokoch bojov za to, aby sa to stalo trestným činom.
Trvalo to od roku 2021 do roku 2024, ale potom prišiel pán Buschmann - tak sa vtedy volal,
liberálny minister spravodlivosti - a zrušil to.
Teraz je to opäť trestný čin.
Takže ani to nie je veľký prínos.
Takže všetky formulácie, ktorými ministerstvo spravodlivosti vysvetľuje, prečo bol tento
trestný čin zrušený, sú podľa môjho názoru obžalobou.
Áno, to je naozaj obžaloba.
Ďakujeme vám za vašu angažovanosť v prospech detí a predovšetkým za zverejnenie týchto prípadov zneužívania.
To je veľmi dôležité.
To sa musí stať.
Ďakujem, že ste si našli čas, aj keď práve cestujete.
Vaše vyjadrenia nám skutočne pomohli získať jasnejší obraz o tomto probléme.
Prajeme vám všetko najlepšie do ďalšej práce, aj na dôchodku.
Stále ste na lopte!
Ďakujeme vám za vašu skvelú vzdelávaciu prácu. Máme vás radi!
Ďakujem.
Takže sa teším na ďalšie stretnutie s vami! Potom tam budem aj ja!
[Áno, ste vždy vítaní!
Teraz sa obraciame na rovnako nebojácnu aktivistku, ktorá sa angažuje v boji proti únosom detí,
rituálnemu násiliu a obchodovaniu s deťmi. Odstrihnite sa!
.
Potom pracovala ako organizátorka podujatí, softvérová dizajnérka, vydavateľka webových stránok a matematická umelkyňa.
V Londýne sa prihlásila ako "McKenzie Friend", čo je obdoba laického právneho poradcu.
Počas tohto procesu sa dostala do kontaktu s obeťami rituálneho zneužívania a väzby,
ktorým justičný systém nepomohol, ale ublížil.
Sabine McNeillová začala tieto prípady zverejňovať na internete.
Zasadzovala sa za deti, ktoré štát odobral rodičom, a dokonca túto otázku otvorila v Európskom parlamente.
"Preto sme tu dnes. Sme tu, aby sme požiadali o pomoc.
Sú deti, ktoré kričia, aby ich bolo počuť. Ak tieto deti nepočujete vy, kto ich bude počuť?"
Celkovo sprevádzala približne 50 prípadov odobratia detí.
Najznámejší bol "prípad Hampstead", v ktorom zverejnila videá s výpoveďami detí Alisy a Gabriela.
Deti v ňom vypovedali, že ich otec organizoval satanistickú sektu, ktorá pravidelne zneužívala a vraždila deti.
Opísali tiež, ako ich otec viedol za ruku pri vraždení detí.
"Náš otec ma a nás vychováva, aby sme to robili, pretože my nemôžeme.
Nie sme dosť silní na to, aby sme dieťaťu odrezali hlavu.
Musí len držať nôž, položiť ruku na našu ruku a pomôcť nám odrezať dieťaťu hlavu, pretože sa učí.
On učí mňa a Gabriela."
Napriek týmto vyhláseniam súd neodsúdil otca, ale odobral deti matke a zveril ich do výlučnej starostlivosti otca.
Neskôr ten istý sudca v škótskom prípade zneužívania Hollie Greigovej zabezpečil, aby otec,
ktorý bol obvinený zo zneužívania, nebol odsúdený.
S prípadom Hampstead sa však prekrýval nielen sudca, ale aj páchatelia.
Aj po rozsudku v Hampsteade zostala Sabine aktívna, zbierala desaťtisíce podpisov pod petície a dokumentovala dôkazy.
Poskytla tiež zoznam 175 páchateľov, ktorý zostavila matka.
To dostalo páchateľov do úzkych a tí na nich nakoniec podali trestné oznámenie.
Vo veku 73 rokov bola odsúdená na dlhý trest odňatia slobody v trvaní deväť rokov a
približne po štyroch rokoch deportovaná do Nemecka.
Mnohé z ich webových stránok boli zatvorené.
Napriek prenasledovaniu, ktorému bola vo väzení vystavená, sa Sabine nevzdala:
Naďalej podporuje svojich kolegov v boji proti zneužívaniu detí a obchodovaniu s nimi.
Ahoj, ahoj Sabine. Objímem ťa!
[Áno, je mi cťou, že ste dnes mohli vystúpiť na 22. ročníku AZK!
Sprevádzali ste mnohé obete satanistického rituálneho zneužívania a niektoré z nich ste aj odporučili do mojich filmov.
Vo väzení ste sa stretli s matkami, ktorým boli odobraté deti.
Bojovala si za tieto matky a stále bojuješ ako levica za tieto matky a deti.
Porozprávajte nám stručne o svojich skúsenostiach!
Áno, je to ťažké, pretože neviem, kde začať.
Prvé obete, s ktorými som sa stretol, nemali vôbec nič spoločné s deťmi.
V Snemovni lordov , kde som organizoval podujatia, boli muži.
Najprv prišli na rad obete bánk a súdov.
A potom prišli ženy a potom deti, ktoré sa hlásili najhoršie zo všetkých.
A predtým to bolo všetko také zlé.
Nikdy nezabudnem, ako rumunská sociálna pracovníčka tvrdila, že portugalská rodina s piatimi deťmi
nespĺňa podmienky, čo - povedzme - ospravedlnila.
A to bolo také patetické, idiotské a pokrytecké.
Jednoducho sa nemôžete pozerať bez toho, aby ste niečo urobili.
Ak by som vám mala povedať svoje zážitky, tak asi najhorší bol rozhovor so ženou, ktorá mala takzvané
"rozlúčkové stretnutie" so svojím malým dieťaťom.
A potom mala takzvané posledné stretnutie pred tým, ako jej ho vzali.
Je to tak neopísateľne pokrytecké.
A je to šaráda, je to groteskné.
Áno, ani neviem, aké slová mám použiť.
Takže je ťažké povedať, čo je najhoršie.
Ako by sa mali trestné činy kategorizovať? Podľa počtu detí?
Krutosť páchaná na deťoch alebo krutosť páchaná na rodičoch?
V absolútne krutej skúsenosti s väzením, kde takzvaní dôstojníci len zneužívajú svoju moc, pretože majú možnosť, a robia všetko,
len nie to, čo by mali robiť a čo sa teoreticky káže a vyžaduje.
Je to také zlé, že to všetko dokážete len mentálne interpretovať, ospravedlňovať a vysvetľovať.
Povedali ste mi o inej matke, ktorej odobrali štyri deti a piate jej vzali z väzenia.
No, videla som ju, keď bola tehotná vo väzení.
Keď ju prepustili, napísala mi - pretože existuje služba "E-mail väzňa" - že jej zobrali aj dieťa.
Aj ten piaty? Áno. Vajce, vajce, vajce.
Až do prípadu Hampstead bola najhorším prípadom nigérijská rodina so siedmimi deťmi.
Všetky deti boli odvedené.
S týmito idiotskými postupmi na takzvaných rodinných súdoch, ktoré sú utajované.
Takže tam nie je povolený vstup novinárom. A tak to bolo celé desaťročia.
Siedmy sa narodil vo väzení.
Bol som v kontakte aj s americkou matkou, ktorá bola v susednej cele a ktorej dieťa zostalo v Londýne.
A po jeho exporte, napriek všetkej mojej pomoci.
Američanka zažila presne to isté, čo Nigérijčanka.
A ako povedala sociálna pracovníčka: "Áno, už ho nikdy neuvidíte."
A "veľkou vecou" bolo, že najstaršiu dcéru v rodine zneužíval syn pestúnskej rodiny.
Ďalšia dcéra povedala svojej matke, že ju vždy večer ženie na tmavé podujatia, kde sú len muži.
A malý syn sa spýtal svojej matky, čo je to pedofília.
[A čo sa stalo, keď ste boli vo väzení?
No, keď som bola vo väzení, zverejnila som petíciu.
A potom som mal 16 000 podpisov a viac.
A tiež som mal viac ako 100 000 zobrazení na webovej stránke, ktorú som vytvoril pre deti.
Pre najhoršie prípady som vytvoril individuálne webové stránky.
A tak som bol pomerne známy.
A toto je taška so všetkými kartičkami, ktoré som dostala a ktorými som si vyzdobila stenu v cele.
Nikdy sa mi z neho nepodarilo vyrobiť náhrdelník.
Ale samozrejme som ich nechcel vyhodiť.
Ach, Sabine, sme radi, že ste dostali toto povzbudenie a budete ho dostávať aj naďalej.
Bola som úplne šokovaná, keď som naživo videla, ako sa takéto dieťa odoberá.
Dovoľte mi, aby som vám to v krátkosti ukázal.
"Takže v tejto chvíli máte presne jednu možnosť.
Musíte ho odovzdať záchranárovi a potom môžete ísť veselou cestou so svojimi priateľmi a rodinou, ktorí sú vonku.
Alebo ti ho zoberiem a pôjdeš do väzenia.
Toto rozhodnutie musíte urobiť vy. Musíte ho urobiť teraz."
[Nenechám ho odísť."
[Dobre. Dobre.
Prosím, nechajte ho ísť, aby sa mu nič nestalo, dobre? Poď sem na chvíľu. Dobre."
"Nechala som ho ísť. Nechala som ho ísť!"
["Nie, pôjde do väzenia."
[Chcel som len povedať, že som to nemohol urobiť, ale nechal som ho."
"Dajte ruky za chrbát."
"Zavreli dvere sanitky. To bolo to posledné, čo som videla."
"Unášajú mi vnuka."
"Nie, nastup si do auta. Nastúpte do auta. Je to v poriadku."
"Chcem sa rozlúčiť." "To je v poriadku. V aute.
"Chcem sa rozlúčiť." "Len to zhoršuješ."
"Každé dieťa má pre štát hodnotu približne jeden milión dolárov."
Takže toto je starý otec dieťaťa.
Je to také zlé a tak zlé.
Veď "len robia svoju prácu", nie?
Je to rovnaké ako za nacistov, ako to môžete vysvetliť.
Vykonávajú len príkazy a stali sa takými robotickými.
Nemajú vlastné emócie.
Už nevedia, čo je správne.
Áno. To prichádza zhora. Všetko toto obchodovanie s deťmi je podporované.
Môžete to tiež potvrdiť?
Áno, áno, zhora, na akejkoľvek úrovni.
Sociálni pracovníci to bez polície nedokážu.
Polícia to nemôže urobiť bez súdov.
Áno. Si svedok, ktorý to všetko zažil na vlastnej koži.
Dalo by sa to tak povedať.
Áno, naozaj by sme vám chceli veľmi pekne poďakovať za váš záväzok voči týmto matkám a deťom.
Vytvorili sme platformu Vetopedia, kde sa tieto matky môžu zaregistrovať a zaznamenať svoje prípady starostlivosti o dieťa.
Aby sme mohli lepšie a lepšie pochopiť systém, ktorý sa za ním skrýva.
Samozrejme, budeme veľmi radi, ak nám o tom dáte vedieť a zverejníte to vo svojej sieti, milá Sabine.
Áno, je to neuveriteľné, čo robíte. Je to naozaj, naozaj skvelé. Ďakujem, že ma počúvate.
Áno, veľmi, veľmi vám ďakujem za vašu angažovanosť pre tieto matky a deti! To je naozaj skvelé.
Určite o tom budeme informovať, milá Sabine McNiell. A máme ťa radi.
Ďakujem. Aj ja vám ďakujem. Neuveriteľne si vážim všetko, čo ste urobili a robíte. A obdiv.
Áno. Si tam hore s nami. Si taká nebojácna a odvážna. To je neuveriteľné.
Chcel by si ešte niečo povedať divákom AZK? Čokoľvek?
No, AZK je o cenzúre.
A ja len dúfam, že to, čo sa stalo mne, sa pri všetkej práci, ktorú som vložil do internetu, nestane nikomu inému.
Mne aj obetiam to veľmi ublížilo.
Cenzúra sa jednoducho presunula na digitálnu úroveň.
A to, čo sa deje, je zlé, zlé, zlé.
Len si to väčšinou nedokážete predstaviť.
Nechcete sa oboznámiť s negatívnymi pocitmi a skúsenosťami.
Áno, správne, všetky vaše domovské stránky boli jednoducho prevzaté z internetu.
Všetka vaša práca pre obete bola zničená a vymazaná. To je tak zlé. Bohužiaľ, áno.
[Ale vychádza to na svetlo, vychádza to na povrch, drahá Sabine.
A celá AZK sa o to postará. Áno?
Áno!
Sabína má už 81 rokov a v živote si toho veľa vytrpela.
Bolo naozaj dobré, že sa s nami o to dokázala riadne podeliť.
A to sa ma naozaj dotklo.
A teraz by sme chceli pokračovať nedávnym prípadom, ktorý bol zadaný na portáli Vetopedia, a to prípadom Corinne Ioliovej.
Deti jej boli odobraté. Odstrihnite sa!
Vetopédia dáva ľuďom hlas, keď ich treba umlčať.
To sa často stáva, keď ide o prevzatie detí do starostlivosti.
Najmä slobodné matky sú niekedy ohromené súdnym systémom, ktorý im s plnou silou odňal deti.
Podľa oficiálnych štatistík je len v Nemecku každý deň v priemere 100 detí odlúčených od svojich rodičov.
Vetopedia im teraz dáva možnosť zverejniť ich prípad.
Jednou z mamičiek, ktorá sa tejto príležitosti chopila, je Corinne Ioliová.
Corinne Ioli je Švajčiarka.
V roku 2019 jej boli násilne odobraté dve dcéry.
Osem ľudí, vrátane policajtov a zamestnancov KESB , vtrhlo do ich domu a odviedlo deti do domova.
Otec dieťaťa, s ktorým Corinne Ioliová žije oddelene, na ňu podal sťažnosť.
Dôvodom boli nepodložené obvinenia, ktoré všetky vyvrátili špecializovaní pracovníci.
Švajčiarske súdnictvo však doteraz ignorovalo nepriestrelné dôkazy všetkých inštancií a podporuje otca dieťaťa, ktorý sa
snaží matku zahnať do kúta prostredníctvom trestného konania.
Tomu predchádzala zmena správania dievčat voči otcovi dieťaťa, keď ešte žili s ním a matkou.
Odmietali akýkoľvek fyzický kontakt a bránili sa škrabancami, hryzením a bitím.
Zároveň sa u otca dieťaťa objavili pedofilné sklony.
Tieto udalosti podnietili Corinne Ioliovú, aby sa oddelila od svojho otca.
Potom ju nahlásil za ohrozenie blaha dieťaťa.
Nikto nereagoval na znepokojujúce tendencie otca ani nevykonal žiadne vyšetrovanie.
Naopak. Opatrovateľka v domove, kde deti žili, sa vyjadrila takto:
"Aj keď otec zneužíva svoje deti, tie ho stále milujú" a "väčšina mužov má pedofilné fantázie, len zriedkakedy dôjde k činu".
Táto opatrovateľka je teraz novou partnerkou otca.
V roku 2021 dostala úplný zákaz styku s matkou, ktorý platí dodnes.
V dôsledku toho príslušný sudca odňal matke dieťa a zveril ho do starostlivosti otcovi.
V septembri 2024 sa otec s novou partnerkou a dvoma dievčatami presťahoval do Švédska.
Corinne Ioliová aj dnes bojuje za svoje práva matky.
Vykonáva osvetovú činnosť a odhaľuje machinácie v pozadí nezákonných detenčných centier.
Viac informácií nájdete na ich webovej stránke www.kinder-zurueck-nach-hause.ch a www.MamaLoveCollection.com
Ahoj, drahá Lois.
Takéto takzvané zvrátené umiestnenia sa vzťahujú na "syndróm odcudzenia rodičov", PAS.
Organizáciu PAS založil Richard Gardner, ktorý bol sám pedofil.
PAS tvrdí, že ak dieťa odmieta otca v súvislosti s rozchodom rodičov a/alebo dokonca hovorí o sexualizovanom
násilí zo strany otca - tak PAS tvrdí, že dieťa klame.
Matka s ním takto manipulovala.
Vzťah medzi matkou a dieťaťom bol príliš blízky, takmer symbiotický, a preto muselo byť dieťa odňaté zo starostlivosti
matky, umiestnené k otcovi a kontakt s matkou prerušený.
Náš prípad obsahuje všetky prvky PAS. Pedofilná téma v podobe pedofilných fantázií.
PAS sa však používa aj v prípade, ak existujú nezvratné dôkazy o znásilnení dieťaťa otcom.
Je dôležité uvedomiť si, že rozsah znásilňovania detí je obludný.
Najmä v rodinnom kontexte, t. j. opakovane, v priebehu rokov.
Vieme tiež, že na každých tisíc obvinení zo zneužívania detí pripadajú len dve vymyslené.
Išlo o štúdiu francúzskeho ministerstva spravodlivosti.
Mýtus, že matky si zneužívanie vymýšľajú, sa ukazuje ako jasná stratégia ochrany páchateľa.
[Presne tak, to je ono.
Matky a deti sú vykresľované ako klamárky, ktoré sú nútené mlčať, a my sme vlákaní do pasce jednotlivých prípadov.
V žiadnom prípade nie sme ojedinelé prípady.
Na medzinárodnej úrovni poznáme rovnaké textové moduly a kľúčové slová v znaleckých posudkoch a v rozhodnutiach.
Rovnaký teror zo strany úradov pozorujeme aj na medzinárodnej úrovni voči matkám, ktoré sa snažia chrániť svoje deti.
PAS a tieto nezákonné odoberania detí spôsobujú deťom a matkám ťažkú traumu vrátane disociácie. Disociácia .
Akoby to nestačilo, proti matkám, ktoré sa snažia chrániť svoje deti, sa rozpútal skutočný hon na čarodejnice,
a to na všetkých úrovniach, profesionálnej, sociálnej, finančnej, ba dokonca aj na bezdomovcov.
Pretože čomu sa páchatelia doslova vyhýbajú ako diabol svätenej vode?
Po prvé, ide o zdravé deti, ktoré svojim matkám hovoria o možnom zneužívaní, a po druhé, samozrejme, matky, ktoré tieto odobratia
detí prežili, nadväzujú kontakty a hovoria o tom. Verejne.
Dochádza k diabolskému zvratu.
A to musíme opäť napraviť.
Chcú, aby sme mlčali, a tak hovoríme.
Chcú, aby sme padli, takže im to nedovolíme.
Áno. Veľmi, veľmi pekné.
Ale to je náročné.
A je to o tom, aby ste sa každý deň zdvihli za vlastné remene.
Samozrejme, láska k deťom pomáha.
A potom príde pomoc. A my sme na tejto pomoci závislí.
[Áno, ďakujem pekne. Na tomto mieste zhrniem, ako som to pochopil:
PAS je teoretický konštrukt, ktorý sa tvári ako vedecký.
Vytvoril ju páchateľ, aby zdiskreditoval obete a ochránil tak seba a ďalších páchateľov.
To mi tiež znie veľmi povedome, pretože to isté poznáme z Nadácie pre syndróm falošnej pamäti. .
Teda ten, kto má falošné spomienky, že všetko je zlé.
Existujú nejaké súvislosti medzi PAS a týmto syndrómom falošnej pamäte (FMS)?
[Rozhodne. Richard Gardner, ako som už povedal, vynálezca PAS, bol sám pedofil.
Rodičia, ktorí založili túto "Nadáciu syndrómu falošnej pamäti", boli rodičia, ktorých
ich deti obvinili z rituálneho zneužívania.
Tieto dve oblasti sa vo veľkej miere prekrývajú.
Vieme o prípadoch nezákonného odoberania detí po PAS u nás aj v zahraničí, keď sú deti následne odoberané matke, prikázané
otcovi a otec ich odvádza na tieto rituály a mučí ich tam.
[Takže Richard Gardner, zakladateľ tejto organizácie, je už mŕtvy a Nadácia pre syndróm falošnej pamäti je rozpustená.
A napriek tomu dodnes rozhodujú o pedofílii a rituálnom zneužívaní.
Ako je možné, že je taká vytrvalá?
[PAS chce zabrániť tomu, aby pedofília vyšla najavo.
Nadácia "Syndróm falošnej pamäti" chce zabrániť tomu, aby sa satanistické siete dostali na svetlo sveta.
Máme do činenia s podstatou zla.
Ak tieto dve témy padnú, ostatné - a tým myslím financie, farmáciu, médiá, vzdelávanie atď. - padnú samé.
A preto by sme mali spojiť svoje sily v boji proti pedofílii a týmto nezákonným odobratiam detí.
Toto je nesmrteľná hlava Hydry.
Keď ju vyradíte, je porazená.
Áno! Počúvajme! Veľmi pekné!
Ďakujem, že ste tam stáli ako skala.
[Ďakujem, ďakujem. Teraz by som chcel odovzdať slovo žene, ktorá tiež stojí ako skala už 30 rokov.
A toto je Andrea Christidisová. Odstrihnite sa!
Dr. Andrea Christidisová je bojovníčkou za pravdu a spravodlivosť - pre deti a rodičov.
Je psychologička pre klinickú, pedagogickú a neuropsychologickú, trestnú a forenznú psychológiu, ako aj behaviorálna terapeutka.
V úlohe nezávislej expertky už preskúmala viac ako 1 000 rodinných prípadov, aby zistila, či úrady pre starostlivosť
o mládež oprávnene prevzali deti do starostlivosti.
Odhalila pritom uprednostňovanie znaleckých posudkov, falšovanie podpisov, zneužívanie údajov, falošné diagnózy,
korupciu v štátnej správe, falšovanie záznamov, ohováranie a uvádzanie nepravdivých skutočností.
Stretla sa aj s prípadmi satanistického rituálneho násilia.
Kvôli svojmu silnému odhodlaniu sa od začiatku stretávala s veľkým odporom.
Napríklad sa ju pokúšali zbaviť jej profesijných titulov.
Bolo proti nim vznesených viac ako 80 trestných oznámení, ale všetky boli vyvrátené.
Doktorka Christidisová odhaľuje, že v Nemecku dochádza k inštitucionálnemu zneužívaniu v súvislosti s prijímaním detí do
starostlivosti, pri ktorom sa deti rôznym spôsobom zneužívajú.
Aby tomu čelila, založila v roku 2024 združenie "Axion Resist".
Tvoria ju odborníci z oblasti medicíny, psychológie, vzdelávania, práva, kriminológie, biológie a IT a jej cieľom je
ochrana detí a ich zdravia, ako aj sloboda a právny štát.
Zlúčenie umožňuje efektívne spojiť odborné znalosti z rôznych špecializovaných oblastí.
Dr. Andrea Christidisová a jej manžel sú tiež členmi správnej rady MWGFD , združenia, ktorého cieľom
je slúžiť zdraviu a sociálnemu blahu obyvateľstva.
Ahoj Andrea! Teší ma, že si tu!
Chceli by sme od vás počuť niekoľko faktov o obchodovaní s deťmi a o prevzatí detí do starostlivosti.
V tejto oblasti ste absolútny odborník.
Radi si vypočujeme vaše skúsenosti.
Vediete prednášky, ktoré ľudia môžu počúvať celé hodiny. Máte toho veľa na srdci.
Dnes máte len 20 minút, takže vám prajem veľa šťastia pri jej zhrnutí!
Ďakujem, že ste ma sem pozvali, a uvedomila som si, že niektorých rečníkov už poznám a
sama som s nimi viedla sympóziá alebo rozhovory.
Aj tak ma to opäť vzalo. Teraz práve začínam hovoriť o tom, ako sa štát môže zmocniť všetkých týchto detí.
A začnem hneď niekoľkými bodmi.
Prvý bod - úvod: Dvojitá tvár ochrany detí.
Nemecko sa považuje za ústavný štát, ktorý je bezpečným útočiskom pre deti.
Skutočnosť však ukazuje úplne iný obraz.
Na konci roka 2023 bolo približne 215 000 detí v starostlivosti iných osôb - v domovoch,
pestúnskych rodinách alebo centrách starostlivosti o mládež.
V roku 2024 bolo každý deň od rodičov odlúčených približne 190 detí.
Každoročne sa vedie približne 148 600 konaní týkajúcich sa opatrovníctva a kontaktov - až 86 000 detí je
zapojených a uväznených v konaniach s vysokým počtom konfliktov.
Zároveň sa zvyšujú náklady na jeden prípad: v roku 2016 boli už viac ako 12 000 eur - dnes sú podstatne vyššie.
Celkové ročné výdavky na externé ubytovanie predstavujú 8 miliárd eur.
Ochrana detí sa už dávno stala miliardovým biznisom.
Za touto fasádou sa však skrýva inštitucionálne násilie, ekonomické záujmy a štrukturálne zlyhanie.
Druhý bod: Dr. Reiner Fuellmich vykonal prieskum s celosvetovým dosahom.
Tento medzinárodne uznávaný právnik Reiner Fuellmich sa prostredníctvom výboru Corona stal známym pre milióny ľudí.
Jeho poslaním je zvyšovať povedomie o politických a sociálnych problémoch.
Informoval tiež o obchodovaní s deťmi, inštitucionalizovanom sexuálnom zneužívaní a korupcii vo verejných orgánoch.
Keď však chce Fuellmich vyšetriť povodňovú katastrofu v údolí rieky Ahr v Coronskom výbore - pri ktorej vraj boli na breh
vyplavované lebky mŕtvych detí, čo vraj nahlásili mnohí miestni obyvatelia, čo samozrejme svedčí o rituálnom zneužívaní -
začína sa boj o moc, ktorý ďaleko presahuje hranice Nemecka.
Tento bod viedol (pretože dnes už bol niekoľkokrát spomenutý) aj k ďalším osobám, ktoré tvrdili, že chcú vyšetrovať - nielen Dr.
Reinera Fuellmicha, ale napríklad aj Maxa Edera, ktorý je teraz vo väzbe a stále nebol obvinený. Reiner Fuellmich, ale napríklad
aj Max Eder, ktorý je teraz vo väzbe a stále nebol obvinený, ktorý v tom čase založil GSG 9 , ktorý bol v tejto oblasti veľmi,
veľmi aktívny, a ďalší, v súvislosti s takzvanou skupinou Prinz-Reuß, myslím, že to bolo asi 26 ľudí - sú
dnes stále vo väzbe. Dvaja z nich medzitým zomreli.
Bezdôvodné trestné oznámenie na Dr. Fuellmicha nasleduje 5. septembra 2022.
To sa nepodarí, ale súd potom otvorí vlastné obvinenia.
Je to vzorec známy mnohým pedagógom - ak kladiete nepríjemné otázky, sami sa stávate prípadom.
Dr. Reiner Fuellmich neskôr zakladá medzinárodný informačný portál ICIC.law (https://icic.law/ ).
Jeho rozhovory - napríklad s Calinom Georgescom 22. decembra 2022 a Cathy O'Brienovou 20.
augusta 2023 - oslovili divákov po celom svete.
Cathy O'Brienová bola, ako už dnes vysvetlil Marcel Polte, obeťou rituálneho zneužívania. Bola tiež zapojená do tohto programu
MKultra ako "testovací subjekt" - dovoľte mi to takto povedať.
Teraz sa dostávam k bodu tri: Berlínsky prípad zneužitia - keď systém zlyhá.
Film sa zameriava na štvorročného chlapca, ktorý povie svojej matke o orálnom a análnom zneužívaní zo strany svojho otca.
Pediatrička a lekári z Charité potvrdili silné podozrenie z nepretržitého sexuálneho
zneužívania. K dispozícii sú fotografie dôkazov a správy.
O tomto som informoval aj minulý rok v decembri na sympóziu v Bavorsku.
Stále si ho môžete pozrieť na YouTube na adrese "Axion Resist".
Podľa matky však právnik obete v Berlíne nepredložil súdu kľúčové zistenia vyšetrovania.
LKA potom vyšetrovanie ukončil.
Dôvod: "Všetko to musela byť detská fantázia alebo vplyv matky."
Zvukové záznamy z výsluchov ukazujú, že matka nemala žiadne stopy po ovplyvňovaní. Zvukové záznamy mám k dispozícii.
Konanie sa skončilo. Matka sa so svojím dieťaťom nestýka už mnoho rokov. Chlapec má teraz 14 rokov.
Svedkovia mi povedali - nemôžem to overiť ani vyšetriť - že chlapec sa má teraz prechádzať po uliciach Berlína.
Po štvrté: Eskalácia a výsada páchateľa.
U chlapca sa objavia vážne problémy so správaním: Sexuálne správanie, inkontinencia a samovražedné myšlienky.
Povzbudzuje dospelých k sexuálnym aktom, opakuje scény zneužívania v materskej škole a v škole.
Lekári odporúčali terapiu. Tie boli ignorované.
Otec ju odmietol, ale napriek tomu mu bola v roku 2015 priznaná výlučná starostlivosť.
Matka, ako som už povedal, stráca akýkoľvek kontakt s dieťaťom.
Rok nesmela svoje dieťa vôbec vidieť.
Potom sporadicky a s doprovodom a teraz už roky nemá žiadny kontakt.
Zneužívanie potvrdili viaceré správy strán. Všetky boli ignorované.
Úrad starostlivosti o mládež v Neuköllne zdokumentoval masívne sexualizované správanie dieťaťa v
rokoch 2017 a 2018, keď dieťa dlhodobo žilo s otcom.
Chlapec niekoľkokrát povedal: "Chcem zomrieť."
Prešla som všetky spisy, ktoré mi boli predložené rodinným súdom atď. Neexistujú žiadne
dôkazy o tom, že matka ohrozuje blaho dieťaťa.
Po piate, zapletenie a systémová ochrana páchateľov.
Matka sa dozvedá, že "Národné centrum pre nezvestné a zneužívané deti", NCMEC - ktoré už spomínal Uwe Kranz - zaregistrovalo v
tomto prípade správu o detskej pornografii. Bolo zaregistrované na LKA (Štátnom
kriminálnom úrade), ale neprebehlo žiadne vyšetrovanie.
Podľa matky Carsten Stahl, ktorý sa verejne prezentuje ako ochranca detí, pozná údajného
páchateľa - otca - osobne od svojej mladosti.
Navštevuje ho aj v ich spoločnom byte - v čase, keď jeho matka ešte žila s jeho otcom.
Ale Carsten Stahl žaluje matku, pretože povedala, že Carsten Stahl pozná tohto otca.
Matka na súde vyhrala a sudca sa pýta: "Čo tým chce Stahl vlastne dosiahnuť?
Prečo by matka nemohla povedať, že pozná otca?"
Šiesty: Prípad doktorky Dorothey Thulovej - Zastrašovanie lekára.
Pediatrička Dr. Dorothea Thulová vypracuje v mene matky lekársku správu, ktorá potvrdzuje chronické sexuálne zneužívanie chlapca.
Krátko nato ju pred jej bytom napadnú. Vyhrážajú sa jej, hospitalizujú ju na psychiatrickom oddelení a pre
údajnú "urážku" ju umiestnia do vyšetrovacej väzby - keď už nemohla byť psychiatricky vyšetrená.
Siedmy: Sociálny kontext - Keď sa z ochrany detí stáva priemysel.
Za týmito individuálnymi osudmi sa skrýva systém s falošnými stimulmi.
Verejná starostlivosť o deti a mládež každoročne pohltí miliardy.
Za každé ubytované dieťa sa platí v priemere viac ako 12 000 eur mesačne. Niektoré organizácie dostávajú desaťnásobok tejto sumy.
Politici - sám som bol miestnym politikom, takže to môžem povedať - uznali, že chudoba ohrozuje blaho detí.
Ak má byť chudoba hrozbou pre blaho dieťaťa, prirodzene sa vynára otázka: Prečo rodičia nedostanú dieťa?
Prečo detské domovy alebo pestúni dostávajú tieto peniaze?
Okrem toho sa zvyšuje chudoba detí, ktorá má podľa Bundestagu "ďalekosiahle dôsledky na celý výchovný proces", nadmerné nároky
na rodinné súdy, nedostatok dôkazov v prípadoch sexuálneho zneužívania a inštitucionálna ochrana
páchateľov, ktorá kriminalizuje matky, ak majú podozrenie alebo nahlásia zneužívanie.
Môžem to povedať, pretože pred rokmi som prešiel viac ako tisíc rodinnoprávnych spisov a
preskúmal a skritizoval množstvo znaleckých posudkov.
Je veľmi ťažké dokázať sexuálne zneužívanie, ak sa nenájde genetický materiál alebo
masívne zranenia, to musím povedať vopred.
Ak to deti tvrdia, matka je často obvinená z manipulácie s dieťaťom.
Potom sa hovorí, že je ohrozený záujem matky a dieťa prichádza k údajnému páchateľovi - a to
môžem skutočne potvrdiť takmer vo všetkých prípadoch.
A inštitucionálna ochrana páchateľov, ktorá kriminalizuje matky - a to je vrchol všetkého - veľmi často sú potom
matky trestne stíhané alebo sú psychiatrizované. Niekedy sa im určia diagnózy, ktoré vôbec neplatia.
To znamená, že každý, kto prehovorí o zneužívaní, riskuje stratu vlastného dieťaťa. Týmto
spôsobom sa ochrana páchateľov stáva dôvodom štátu.
Ôsma: Historické paralely - Temná stránka domáceho vzdelávania. Tieto prípady nie sú ojedinelé.
Od Kentlerových experimentov cez Haasenburg až po SOS detské dedinky alebo malú Lenu z Wunsiedelu:
V inštitúciách pod dohľadom štátu alebo cirkvi dochádza opakovane k sexualizovanému násiliu, mučeniu alebo smrti.
Tieto veci sú verejne zdokumentované. Môžete si ich pozrieť aj na našej domovskej stránke "Axion Resist" .
Na túto tému sme zorganizovali aj mnoho sympózií a pomenovali sme mnoho prípadov a zdrojov.
Mnohé obete neboli nikdy vypočuté. A tí, ktorí pomenúvajú krivdy - o tom vám môžem niečo povedať - sa často sami stávajú terčmi.
A po deviate, a tiež záver: cena pravdy.
Dr. Reiner Fuellmich je symbolom tých, ktorí hovoria nepríjemné pravdy.
Chcel poukázať na korupciu, zneužívanie a zneužívanie moci. Za to bol trestne stíhaný.
Doktorka Dorothea Thulová diagnostikovala to, čo nikto nechcel počuť, a prišla o slobodu.
To platí aj pre Maxa Edera a ďalších členov skupiny Prinz Reuss a určite aj pre mnohých ďalších.
A preto by som chcel dodať, že na našej domovskej stránke "Axion Resist" budeme uvádzať darcovské účty pre
jednotlivé obete, ktoré sú vo väzbe a naliehavo potrebujú podporu - peniaze na svoju právnu obhajobu.
Preto ju zverejníme na našej domovskej stránke.
Matky, ktoré chceli chrániť svoje deti, boli zbavené práv.
A deti, ktoré potrebovali pomoc, boli ponechané na systém, aby ich zlomil.
Spomínam si na politika a bývalého nemeckého kancelára Olafa Scholza, ktorý v roku 2002 povedal: "Už sme
získali vzdušnú suverenitu nad detskými postieľkami."
To znamená, že štát začlenil deti.
Už v škôlkach a školách sú indoktrinované sexuálnou a nevhodnou výchovou.
Mali sme "originálnu hru", v ktorej rodičia nevedeli, že do škôlok vnikajú cudzí muži a sexuálne obťažujú deti.
Došlo dokonca k zneužívaniu atď. Takže tieto veci sa stávajú a rodičia nemajú šancu. Ak sa
sťažujú, musia počítať s tým, že im deti budú odobraté.
A hlavné posolstvo tohto všetkého je: ochrana detí nesmie byť zásterkou pre zatajovanie.
Tí, ktorí odhaľujú zneužívanie, chránia deti - nie systémy.
A ubytovanie pre deti je prakticky povolenie na tlač peňazí. Musím to tu povedať.
A osvietenie sa začína tam, kde je ticho povinné.
Ďakujeme. Ďakujem.
[Je to tu tak skvele urobené v takom krátkom čase, tak kompaktné!
Chcela by som vám veľmi, veľmi poďakovať za to, že ste sa postavili na obranu detí a boli takí odvážni.
Dobrá žena neustále čelí súdnym konaniam.
Keď sme spolu telefonovali, musela ešte ísť na súd a na ďalšie pojednávanie: "Počkaj, ešte musím..." A v ten večer sa pripravila,
lebo bola ešte na súde a tam - jednoducho: Si hrdinka!
Áno, a ďakujem vám aj za spojenie týchto bodov.
Prajem vám veľa, veľa úspechov a zo srdca vám ďakujem za tento príspevok.
Ďakujem. Ďakujem veľmi pekne.
Áno, milí diváci, teraz sme si vypočuli plnú nálož zločinov.
Získali sme predstavu o tom, čo táto satanistická ideológia znamená, čo znamená pre deti, čo je podstatou satanizmu.
V skutočnosti je namierená proti našim najslabším, proti našim deťom. Je to takmer neznesiteľné.
Na jednej strane môžete klesnúť a pomyslieť si: Áno, čo sa tu dá robiť?
Alebo môžeme tiež povedať: Áno, toto všetko teraz vyšlo najavo, pretože sme sa zjednotili v duchu, takže to
už nemôže zostať skryté. A to je obrovské víťazstvo.
Môj otec to povedal na začiatku tohto AZK, že každé ráno o šiestej porazíme týchto "zdanlivo
neporaziteľných" ľudí synergickými proklamáciami.
Týmito tvorivými modlitbami viery sme - teraz to poviem len tak - dali všetko do pohybu, aby tieto zverstvá vyšli na svetlo a aby sa
táto prikrývka, ktorá nad nimi tak husto ležala, rozprestrela.
A tiež to, že čoraz viac pozostalých sa odvažuje svedčiť, že svedkovia vystupujú, že whistlebloweri sa čoraz viac
dostávajú na svetlo sveta, že odborníci odhaľujú, čo sa tu deje. A že podstupujú všetko prenasledovanie, aby to odhalili!
Lebo len prostredníctvom svetla môžu byť tieto temné machinácie potrestané, keď sa odhalia na celom svete, keď už
nemôžu zostať skryté. A my v tom budeme pokračovať, chcem vás povzbudiť, aby ste tieto vyhlásenia robili každé ráno.
Pozývam vás všetkých, aby ste sa ku mne pripojili, ako to dnes ráno urobil môj otec.
A ja opakujem: je to výsledok našich synergických vyhlásení, že čoraz viac tých, ktorí prežili, nachádza odvahu - napriek hrozbám
smrti - povedať nám všetkým o netvoroch, ktorí nám tu vládnu, ako sa navzájom kryjú a z tieňa ťahajú za nitky svetových udalostí.
A preto sa dnes a tu vo všetkých svojich slabostiach zjednocujeme a nesieme toto posolstvo. Hovorím to
každému z vás siedmich rečníkov, odviedli ste úžasnú prácu.
Túto správu však zverejňujeme, pretože maska padla a my teraz môžeme vidieť, kto za tým
všetkým stojí a kto nás tu v skutočnosti terorizuje.
A my tam stojíme v celej svojej slabosti a hovoríme: Dosť bolo! Dosť je dosť!!!
Teraz by som rád pozval na pódium svojho brata Eliasa a jeho manželku Stefanie.
Elias sa po prestávke ujme ďalšieho bloku, v ktorom sa budeme venovať ďalším oblastiam a tiež si ešte viac
uvedomíme, akú silu máme, keď tieto veci vynesieme na svetlo spolu s Vetopédiou - ak sa na ne dostane nejaké svetlo.
Ale teraz to odovzdávam tebe, Stefanie. Napísala pieseň a o chvíľu o nej niečo povie.
Dokonca tu môžem hrať aj trochu na panovu píšťalu, čo je pre mňa dobré, pomáha mi to upokojiť sa od toho všetkého. Dobre.
Ja som Stefanie Sasek, manželka Eliasa Saska.
Spolu máme štyri malé a veľmi roztomilé deti.
Chcela by som vám v krátkosti povedať, ako vznikla moja pieseň: Lois, pozerala som vaše dokumenty
na Kla.TV, vaše tri dokumenty o "krvavej sekte".
Skutočne mnou otriasli až do špiku kostí. Bolo to jednoducho hrozné.
Niekoľko dní po narodení nášho štvrtého dieťaťa som sa prehadzovala v posteli a nemohla som tie obrazy dostať z hlavy.
Tak neuveriteľne ma zasiahlo, čo sa práve stalo, a to je pre matku jednoducho nepredstaviteľné, nepredstaviteľne zlé.
A potom mi v tejto ťažkej hodine svitla nádej, keď som si uvedomil: Musíme tu stáť v tejto slabosti, ktorú teraz
máme, a jednoducho očakávať, že teraz niečo príde, že sa uvoľnia nové mechanizmy, ktoré jednoducho niečo uvedú do pohybu.
A potom, ako som povedal, som dostal iskru a nechcem o tom viac hovoriť, pretože som ju vložil do svojej piesne.
Je tiež veľmi pekné, že si si našla čas a sprevádzala pieseň svojou panovou flautou. A tiež je nesmierne milé, že na
pódiu sú aj dvaja moji švagrovia a švagriná. Je to koprodukcia.
Melódiu, text a všetko sme napísali spoločne a som rád, že teraz môžeme túto pieseň hrať.
Dúfam, že je to pre vás lúč nádeje v tejto ťažkej téme. Ďakujem!
Ležíš v mojom náručí plný dôvery
Stále príliš malý na bremená tohto sveta
Dvere zatvorené, tma musí čakať
Ale už viem, že to tak nebude vždy
A stále ťa nosím v náručí
Ale celý svet na vás čaká vonku
Kto vás ochráni v týchto zmätených časoch
Keď cítite bezmocnosť a nespravodlivosť
Ale počuj, dieťa moje Nie v sile, ale v slabosti Nájdeš kľúč k tomuto času
Tento svet nezmenia silní , ale tí, ktorí v slabosti spočívajú v ramene Stvoriteľa
Hoci už dlho stojím na vlastných nohách , cítim sa ako ty, taká bezmocná a malá
Vidím utrpenie našej doby a stojím uprostred búrky len z dôvery
Lebo nie v sile, ale v slabosti leží pripravený, kľúč tohto času
Tento svet nezmenia silní ale tí, ktorí stoja v slabosti v oku búrky
A všetci silní nemôžu ničím pohnúť, keď s dôverou spočinieme v ramene Stvoriteľa
Keď s dôverou spočívame v ramene Stvoriteľa