Lois Sasek je najstarejša hči med enajstimi otroki ustanovitelja Kla.TV Iva Saska in njegove žene Anni.
Leta 2006 je prevzela vodenje produkcije podjetja Panorama-Film in bila odgovorna za snemanje in postprodukcijo
desetih glavnih celovečernih filmov svojega očeta.
Od leta 2012 je tudi vodja produkcije in splošna koordinatorka spletne televizije Kla.TV.
Lois je edinstven organizacijski talent.
Njena velika moč je tudi v tem, da zna navdušiti in navdihniti ljudi.
To ste lahko izkusili na lastni koži, ko je AZK še potekal v velikih dvoranah.
Pod njenim vodstvom je bilo vseh 20 ton materiala po dogodku razstavljenih in natovorjenih v samo pol
ure, vsi sodelujoči pa so se pri tem zelo zabavali.
Prav tako je iz več sto prostovoljcev Kla.TV oblikovala močno in navdušeno ekipo.
Že več kot 13 let vsak dan predvaja lastne programe, zdaj v 195 državah in v 80 jezikih.
Kdor pozna Lois, ve, da ima veliko srce za vse šibke in pomoči potrebne ljudi.
Zlasti usode številnih žrtev satanističnega obrednega nasilja so jo pretresle do temeljev.
Želja, da bi tem ljudem dala glas in javnosti predstavila zločine, storjene nad njimi, je Lois poleg intenzivnega dela na
Kla.TV pripeljala do tega, da je postala scenaristka različnih pomembnih dokumentarnih filmov -
na primer prvega do tretjega dela "Krvave sekte".
Ti filmi so bili ogledani že več milijonov krat.
Številne žrtve so si ob teh predstavah upale objaviti svoje zgodbe o trpljenju.
Lois je z mnogimi od njih v osebnem stiku.
Njen najnovejši film "1024 preživelih obrednega nasilja in plima se ne ustavi!" je pred tednom dni izšel v več kot 30 jezikih.
Da, dragi gledalci 22. AZK. V prvem delu nam je moj oče, Ivo Sasek, predstavil nekaj izjemnih raziskav. Razkril nam jo je.
Na stotine ljudi je prostovoljno vložilo svoj čas, da bi te globalne tajne družbe postale vidne.
Večer za večerom so potekale intenzivne raziskave.
Ob koncu prvega sklopa o Vetopediji nam je moj brat Elias pokazal, kako si lahko na velikem zemljevidu
sveta sami ogledamo in preverimo te ustanove tajnih družb.
Videli smo, kako je ta svet na vseh področjih v krempljih teh skrivnih družb.
V krempljih prostozidarstva visoke stopnje, ki se navzven predstavlja kot zelo humano in prijazno.
V najvišji meri pa smo iz njihovih ust slišali in v njihovih pismih prebrali, da je Satan/Lucifer
zanje Bog in Bog Svetega pisma, Jezus pa hudič.
Vsi, ki ste zamudili prvi del AZK, prisluhnite govoru mojega očeta Iva Saska, ki je podlaga za ta drugi del.
Ker zdaj gradimo na tem. Kakšna je posledica tega, da je satan Bog?
Lahko si mislite: "Zame ni pomembno, kdo je Bog."
Toda kakšna so dela teh ljudi, ki dejansko vidijo in častijo satana kot svojega boga?
Kot že rečeno, sem v zadnjih letih objavil na stotine poročil žrtev satanizma.
Poslušal sem jih, govoril sem z njimi, prebral sem njihova poročila, videl sem njihove filme in vsi pričajo o tem, kar je
danes zjutraj razkril moj oče: Ta kruta žrtvovanja otrok itd.
Vsega tega mi ni treba ponavljati.
Poslušajte ta govor in si oglejte tudi te filme, v katerih žrtve vse to potrdijo ena na ena.
Na primer, da ima prostozidarstvo visoke stopnje korenine v čistem satanizmu.
Vendar so te žrtve na lastni koži izkusile, kaj pomeni, če je Satan "Bog" ali če se ga časti, če se ga kliče, kot
nam je povedal prostozidar 33. stopnje Arthur Edward Waite.
Takšna je bila teorija. V praksi so žrtve pričale o največji grozoti, ki si jo je mogoče
zamisliti, o najokrutnejšem, kar lahko človek doživi.
In to je bistvo satanizma.
Pravim, da vsi, ki se ukvarjajo s to temo, pridejo do konca, ker je tako kruta, ker je satanizem nasprotje vsega, kar je Bog,
vsega, kar se nam zdi lepo, kar je dobro, kar imenujemo mirno, slavno, lepo, kar mislimo ali čutimo, da je božansko ali nebeško.
Če to obrnemo na glavo, dobimo krutost, nasilje, uničevanje in celo pohabljanje.
To je za nas iskrene ljudi nedopustno in nepredstavljivo.
To si lahko ogledate tudi v mojem najnovejšem filmu, kjer "švicarska Satanova cerkev"
odkrito razkazuje ta grozodejstva na svojem kanalu.
To je skoraj neznosno. Veliko vprašanje je: ali se moramo s tem res ukvarjati?
To ni dobro za naše razpoloženje, tako zelo nas vleče navzdol, da se moramo ukvarjati s svetlobo.
Da, da, mi smo luč, tako je, in luč je padec teh grozodejstev.
Toda če se ne bomo soočili s tem, kakšni ljudje sedijo za vzvodi te zemlje - kot smo dokazali danes, kot je dokazal Papa -, če ne
bomo dovolili, da se nas dotakne ta grozljiva zloba v vrhu teh svetovnih vladarjev, potem se bomo še
naprej bali njihovih pandemij, njihovih podnebnih krikov, njihovih vojn, ki jih podpihujejo.
Beremo njihove zlonamerne časopise, nemočno opazujemo, kako še bolj uničujejo naše okolje, kako
ropajo zemljo in premoženje, kako ropajo revne države.
Gledamo njihove filme, poslušamo njihovo glasbo - "Trallalla, Didelidei" -, razpravljamo o tem, ali je cepljenje z mRNA dobro
ali slabo, ali obstajajo chemtraili ali ne, ali bi bilo treba zatemniti sonce ali ne, koliko anten 5G
in žarkov Starlink bi morali še obesiti v vesolje.
Gledamo, kako se na Zemljo spušča na milijone humanoidnih robotov, kako nas bodo te umetne inteligence nadomestile itd. itd.
Toda šele ko bomo prodrli do glave hobotnice in bo celotno človeštvo razumelo, kakšni norci nam vladajo in kakšni ljudje so,
kakšna so njihova dela, kakšna je njihova miselnost in kaj v svojem bistvu pomeni satanizem, šele takrat se bomo
otresli teh okovov in to po vsem svetu, kot je dejal papa.
Takrat bomo vsi vstali. Skupaj bomo osvetlili to in končali to norost, ker je svetloba
močnejša od teme in ker je Bog močnejši od satana.
Zato bi rad najprej prešel na dve žrtvi satanizma, ki sta preživeli ritualno
satansko zlorabo in to odvratno satansko nasilje.
Nato preklopim na strokovnjake, priče na isto temo, ki nam povedo, kaj vse se skriva za tem - vse do vojske in tako naprej.
Da bi razumeli, kaj se dogaja z našim svetom, moramo pogledati tja.
Slike niso prikazane, vendar se bomo morali s tem soočiti: Kaj pomeni satanizem?
Pokazali pa bomo tudi rešitve, kaj lahko vsak od nas stori, da se to ustavi!
In če nekdo tega sploh ne zmore, lahko sedi na boku ali si vmes pokrije ušesa, če mora in če postane preveč intenzivno.
Vendar se ne bomo spuščali v podrobnosti, to vam lahko povem. Vendar se moramo o tem še vedno pogovoriti. Ne
smemo pozabiti, da so ti ljudje morali doživeti to, kar mi le površno poslušamo v dveh ali treh stavkih.
Zato se zavzemam za to, da se s tem soočimo in si to podrobneje ogledamo! Le tako bomo lahko prišli do
pravih zaključkov. Zdaj bomo prešli na Sandro Rasch.
Rodila se je v satanistični družini in iz svojih izkušenj pravi na primer: "Prostozidarji najvišje stopnje so zagotovo
satanisti, njihov bog pa je bil črni bog, ki se je naselil v naše vesolje, da bi vse zatemnil in prevzel." Izključi.
Sandra Rasch je preživela ritualno nasilje v Nemčiji.
S sestro Antje sta odraščali v satanistični družini.
Kot otroci so bili prodani pedofilom in hudo zlorabljeni.
Sandra in njena sestra sta morali sodelovati pri številnih satanističnih obredih.
Prihajalo je do žrtvovanja in kanibalizma.
Sestri sta bili sistematično ločeni druga od druge, zato sta prekinili stike.
V filmu "Höllenleben" Liz Wieskerstrauch, ki temelji na raziskavi Guida Grandta, sta Sandra in Antje podrobno priča
istim obredom, ločeno druga od druge in brez posvetovanja.
Pred tem deset let nista imela stikov.
Izkušnja, ki jo podrobno opišeta, se nanaša na Antejevo obredno rojstvo, med katerim je bil otrok nato ubit.
Film "Höllenleben - Der Kampf der Opfer: Ritueller Missbrauch in Deutschland" je bil predvajan na ARD leta 2003.
V njem žrtve poročajo o ritualni satanistični zlorabi.
Navedejo kraje in storilce ritualne zlorabe.
Vendar pa film ni bil medijsko odmeven in policija je po nekaj letih preiskavo zaključila.
Za ta grozljiva dejanja ni bil nihče priveden pred sodišče, kaj šele obsojen.
Očitno je, da si preiskave in pravne obravnave teh grozljivih kaznivih dejanj niso želeli.
Film je bil izbrisan iz medijske knjižnice ARD in ga je mogoče najti le na zasebnih računih.
Javni mediji so se distancirali od pojasnjevanja satanističnih ritualnih zlorab ali celo zasmehovali
žrtve, na primer Böhmermann iz ZDF ali Rehmann iz SRF.
Sandra Rasch je zdaj specialistka za terapevtsko pomoč ljudem, ki so doživeli ritualno zlorabo ali drugo hudo
travmatizacijo, kot so pedoseksualnost, prisilna prostitucija, nadzor uma, zloraba, posilstvo in zanemarjanje.
Na njeni spletni strani raschheilen.de se lahko prizadeti prijavijo, da bi predelali svoje
travmatične izkušnje in sprostili svojo notranjo svetlobo.
O svojih izkušnjah je napisala knjigo z naslovom: "Preden obupate: "Premagaj travmo, ritualno zlorabo in nadzor uma".
Sandro že vidim tukaj, nas slišiš? . Čudovito. Da, pozdravljena, draga Sandra.
V čast nam je, da ste danes tukaj na 22. AZK!
Da, pozdravljena Lois. V čast mi je biti s teboj. Najlepša hvala, da ste me povabili na ta dogodek.
Najlepša hvala. Da, vaša sestra Antje je bila v filmu "Höllenleben" zelo v ospredju.
Toda tudi vi ste se rodili v tem satanističnem rodu.
Kaj ste doživeli? Kaj nam lahko poveste o satanizmu v tem kontekstu?
No, ta film pravzaprav odraža, kakšen je bil najin odnos v otroštvu.
Rad pa bi pojasnil, kakšno je življenje v takšni satanistični sekti, saj sem ugotovil, da
zelo, zelo veliko ljudi nima pojma, kakšno je.
In res je tako. Živiš na dveh ravneh. Ena je ta raven zlorabe, druga pa - ti prijavljeni
otroci živijo na tej vsakodnevni ravni, kot jaz.
In tudi v vsakdanjem življenju: vedno te je strah. To je stalni, trajni položaj "pozor", saj moraš
vedno paziti, kako razmišljaš, kaj čutiš in kaj govoriš.
Opazujejo videz in preverjajo, ali se obnašate pravilno.
Nadzorujejo prijateljstva, stike, kako ste v šoli, s kom ste v šoli.
Preprosto nadzorujejo vse, da, praktično vsak dih.
In če se oddaljite, na primer, če imate prijateljstvo in postane preveč tesno, se razdvoji.
Pobega nikakor ni. So v umu, opazujejo misli, poglede, čustva, celotno bitje in dobijo vse.
In kar je pomembno, otroci so popolna lastnina tega kulta. Kot da so narisani.
In kaj ste tam doživeli v sekti, v praktičnem smislu?
Moje izkušnje - to je skoraj prvič, da zares govorim o sebi, saj sem prej vedno želela govoriti le o zdravljenju.
Vendar mislim, da to zdaj lahko storim. Vsako noč so me odpeljali in mi dajali droge. Točno
tako. Imela sem vreče na glavi, vozili so me tja.
Zgodaj sem dobila hormone. Torej nisem imela normalne pubertete, ampak sem dobila hormone in namerno zanosila.
Iz mene so jih vzeli v različnih fazah. Vem, da sem enega odnesla precej daleč in da bi bil sposoben preživetja.
Enega so nato izvlekli iz mene in - še vedno sem krvavela - pred mojimi očmi so temu otroku odtrgali kožo.
Veliko let sem potrebovala, da sem nekako ugotovila, kako živeti s tem.
Potem je tu še vprašanje zaščitenih in nezaščitenih otrok.
Ljudje vedno pravijo: "Od kod prihajajo vsi otroci?"
Toda prav s temi usmerjenimi in zavestnimi nosečnostmi.
Izjemno veliko število otrok - in teh je res več sto tisoč - živi v barakah, kletkah, predorih in nekje za njih skrbijo.
Včasih sem moral skrbeti za otroke, da so nekako preživeli, in zlorabljali so jih, jemali
in izkoriščali, dokler ni nič več pomagalo.
Potem jih žrtvujejo in organe prodajo ali pa - ne vem, kaj počnejo. Torej res uporabijo vse.
In proizvajanje tega adrenokroma v tem zelo travmatiziranem stanju - z drugimi besedami, odvzem krvi - to
proizvajanje adrenokroma in ta stalna visoka raven travmatizacije, to je mega stres. Telo tega ne prenese več.
Še ena stvar, ki se mi je zgodila: tudi otroke iniciirajo .
Nekoč so me položili v grob in ga začeli izkopavati.
En otrok leži v grobu, drugi pa morajo biti tako poslušni kultu, da živega pokopljejo
drugega otroka. Da, to je neke vrste iniciacija .
In nekoč sem bil jaz tisti, ki je ležal v grobu, a so me iz njega izvlekli dovolj zgodaj, da sem preživel.
Ko sem bila starejša in nisem bila več primerna za spolne odnose z otroki, so me prostituirali.
Učila sem se plesati pred moškimi, ki so me nato izbrali.
Za kondicijsko pripravo sem dobil obleko za celotno telo z iglami na notranji strani.
In če nisem bil dovolj pripravljen, so mi oblekli obleko.
Zato si lahko predstavljate, da je vsak gib zelo krut.
Druga točka je, da obstaja zelo, zelo, zelo veliko otrok žrtev, da bi otroci storilci tudi. Obstaja
psihološka pogojenost, da morajo otroci izbirati, kdo bo umrl.
Sprejeti morajo odločitev, vedno imajo občutek, da sprejemajo napačne odločitve, da so vedno krivi in da vedno
delajo narobe, vendar nikoli ne morejo nikogar rešiti.
Ko sem bil majhen - star sem bil približno pet ali šest let -, so tudi mene naredili za
storilca in sem moral razrezati še toplo truplo.
Roka me je vodila, da sem odstranil srce. Enako naredijo s skoraj vsakim, ki je tam.
Da, to sem slišala vedno znova!
Da, točno tako. In kar je prav tako zelo pomemben obred: pri majhnih otrocih - pri treh letih - imajo zares satansko poroko.
Ja, tudi to sem že doživel, ko se res oblečeš v črno poročno obleko s tančico in se
poročiš - in potem je seveda množična orgija. Hmm.
Da, točno tako. Enkrat so me odpeljali v Belgijo in tam je bilo kot v primeru Dutroux, ko otroci čakajo v temnih
sobah - brez oken, v temi, popolnoma uničeni -, dokler jih ne vzamejo in si jih ne prisvojijo, uporabijo.
To je bilo zelo kruto. Spomnim se, da sem se moral nekoč kot odrasel voziti skozi Belgijo. Rekel
sem: "Samo po avtocesti in tam, kjer vidim luči."
Nikoli ne bi smeli iti tja, ker je bila Belgija res izjemno kruta in je segala vse do kraljevih visokih položajev.
Zato je vedno na vrhu. Obstaja hierarhija in več ravni.
In te množične zlorabe se dogajajo samo na nižjih ravneh, vendar določene stvari prihajajo z vrha in so organizirane
z vrha, ker je to zanje preprosto ekonomski dejavnik.
Tudi ti si to videla, da so to zgornji deli?
Da.
Dobro.
Gre za dušo.
Tisti, ki to počnejo, so brez duše ali s črno dušo.
Pogosto so le zavest in želijo le posedovati, spremeniti ali ubiti dušo. Grobo, da. Ker je to luč te zemlje.
Da, najlepša hvala za tvojo odprtost, Sandra, da si o tem spregovorila in to delila z
nami. Ni lahko, kot vemo od drugih žrtev.
Zanje je velik korak, da spregovorijo o teh grozljivih izkušnjah. To je grozno.
Hvala, da ste to prvič delili z nami - tukaj na 22. AZK - s podrobnostmi, ki jih svet
še ne pozna. To me vsakič znova pretrese.
Ta satanska ideologija je preprosto skrajno zlobna, kot ste zdaj ponovno pojasnili.
Lahko pa tudi rečemo, da se med ljudmi povečuje zavedanje o satanističnih obrednih zlorabah in da se o teh
grozodejstvih vse bolj govori, ker jih je vse več v javnosti.
Zdaj pa se je pojavila tako imenovana "zagovornica" žrtev obrednega nasilja, to je odvetnica Ellen Engel.
V javnosti je glasna.
Vendar pravi, da ne moremo verjeti vsemu, kar povedo žrtve, zlasti ko gre za detomor.
V krajih, kjer so pričale žrtve, ni nikoli našla poročil o pogrešanih otrocih.
Ali da v časopisu ni bilo ničesar o izginotju otrok, zato to ne more biti res.
Kot zagovornica žrtev jih prikazuje kot nezaupljive. Kaj porečete na to?
Neverjetno, saj obstaja na stotisoče otrok, o katerih se preprosto ne poroča - o katerih nihče nič ne ve, ki resnično
živijo v tajnosti, s katerimi se slabo ravna, ki nikoli ne vidijo dnevne svetlobe - ki jih komaj ohranjajo pri
življenju in jih mučijo do smrti ... - nočem reči - in mučijo.
In nihče se tega ne zaveda. To gre vse do najvišjih položajev, ki imajo najboljše mehanizme za prikrivanje.
Takrat smo imeli Soko . Tista, ki nam je verjela, je bila takoj umaknjena.
Eden od njih se je ves čas smejal, ko so me zasliševali. To so namerno prikrili. Veliko ljudi govori o
gradu Wewelsburg. Da, tudi jaz sem bil tam. Vendar pravijo, da tam ne morejo ničesar najti.
Tam so čistilci kraja zločina, in če je tam policist, ki reče: "Ničesar nismo našli", je to to.
Bistvo je, da so otroci največje blago med vsemi.
Kar zadeva organe - zarodke uporabljajo za kreme, kozmetiko, za vse mogoče stvari.
Spolni turizem je največja težava med vsemi. Da, z njimi trgujejo in jih prodajajo, vse to pa je v resnici prikrito,
saj gre za ločeno organizacijo v okviru javne politike.
Vau, ja, hvala za pojasnila.
V štirih dokumentarnih filmih na temo obrednega nasilja sem opisala skupaj 1024 primerov preživelih.
Iz različnih držav vedno znova prihajajo ista poročila.
Od žrtev, ki govorijo različne jezike.
V vseh poročilih pa se vedno najbolj ujema trditev, da so vpleteni visoki uradniki, ki so med seboj dobro povezani.
Tudi Ellen Engel nasprotuje tem trditvam, saj pravi, da noben zločin ne more biti tako popoln, da ne bi prišel v javnost.
Kaj pravite kot očividec? Ali ste videli tudi visoke ljudi?
Da, v Belgiji. Videla sem, da gre vse do vrha.
Imam nekaj strank, ki so prav tako videle visoke ljudi.
Gre za to, da ima to omrežje - v njem so zdravniki, babice, odvetniki, policisti, sodniki, politiki, javni uslužbenci,
vse to je na voljo - tako izpopolnjeno infrastrukturo, da deluje kot drugo omrežje pod našo običajno infrastrukturo.
In tega nihče ne ve. So tako enotni, da to tako zelo prikrivajo, da se "normalen človek" tega sploh ne zaveda.
Zato Ellen Engel tam ne išče. Naivno je misliti, da bi kdo to videl.
Uradi za mladino napotujejo pedofile. Takrat je moja sestra odšla na urad za mladino in jim
povedala, kaj se je zgodilo. Nič se ni zgodilo.
Ta plašč tišine, ki ga dobi vsaka žrtev. To je globoko programirano, to je najgloblji mehanizem preživetja.
Toda celotna družba je programirana za zatiranje, izogibanje.
Ko duševno bolna oseba pride na kliniko, se z njo ne ukvarjajo, temveč ji rečejo: "Oh, ne
glej tako globoko, spet se ti bo poslabšalo."
Izogibanje se širi povsod.
Zato je jasno, da tega nočejo pogledati, da pravijo: "O ne, to si samo domišljam, to ni res, vse je super."
To je postal družbeno programiran mehanizem, ki se je v zadnjih letih še posebej okrepil zaradi koronavirusov.
V teh kultih so to že več let preizkušali na otrocih, zdaj pa to uvajajo tudi v družbi.
Da.
To je bila podlaga za to, kar se zdaj dogaja tukaj in povsod.
In zdaj vedo, kako to storiti. Mediji so množična hipnoza.
Da, kaj se zgodi tam, je povsem drugo vprašanje.
[Da, najlepša hvala za to pojasnilo, draga Sandra.
Z veseljem.
[Želim vam veliko, veliko moči in blagoslova za vaše terapevtsko delo z žrtvami.
Da, hvala.
Nasvidenje Sandra, nasvidenje, hvala!
Zdaj bi radi prešli na Chantal Frei.
Veliko je govorila tudi o teh zapletih na visoki ravni.
Preživela je tudi ritualno nasilje. Rekel bi: "Odstrizi se!"
Chantal Frei je Švicarka, ki je preživela ritualno nasilje.
Zelo si prizadeva za ozaveščanje o satanističnem obrednem nasilju, da bi se javnost seznanila s tem
vprašanjem in da bi lahko pred njim zaščitili naše otroke.
Chantal so kot majhnega otroka ugrabili in jo ujeli v kremplje krutega satanističnega kulta.
Tam je vsakodnevno doživljala fizično, psihično in spolno ritualno nasilje, ki je bilo del
obredov. Njen kultni oče je bil prakticirajoči satanist.
V kultu so žrtvovali otroke v čast Satanu.
Od zgodnjega otroštva so jo različne skupine zlorabljale kot spolno sužnjo.
Pri komaj šestih letih so se satanisti odločili, da jo usposobijo za "mater teme" .
To je pomenilo, da je morala skrbeti za druge otroke v kultu in jih pripraviti na nadaljnje zlorabe.
Sodelovati je morala pri neštetih krutih obredih in žrtvovanjih.
Dolgo se ni zavedala temne plati svojega življenja, saj je zaradi mučenja doživela razcep osebnosti .
Pri 30 letih je doživela duševni in telesni zlom.
Nato so se ji počasi vračali spomini na grozljive izkušnje.
Po več letih ji je končno uspelo zapustiti sekto in je začela govoriti o svojih izkušnjah.
Danes Chantal daje intervjuje in objavlja svojo zgodbo.
Imenuje številne storilce, ki so sodelovali pri obredih ali bili v njih aktivno vpleteni.
Po njenih besedah so med njimi številni zvezdniki, kot so kraljica Elizabeta II, španski kralj
Felipe, Gérard Depardieu, Tom Cruise in Bill Clinton.
O svojih izkušnjah je napisala dve knjigi z naslovoma "Govorim!" in "Sprašujem".
Leta 2023 je začela projekt "50 glasov o ritualni zlorabi".
Na spletni strani 50voices.org 50 preživelih opisuje svoje zelo osebne izkušnje satanističnega obrednega nasilja.
Da, mislim, da imamo povezavo. Pozdravljena, draga Chantal, veseli nas, da ste danes z nami.
Pozdravljena, draga Lois, najlepša hvala za povabilo. V veliko čast mi je, da sem lahko danes z vami in da lahko govorim o tem.
Čudovito, hvala.
Draga Chantal, ko ljudje slišijo, da se "spomini" le postopoma vračajo na tako grozne izkušnje, običajno takoj izklopijo:
"To ni mogoče! Takšne grozne stvari, to veš, ko se to zgodi."
Kaj rečete tem ljudem?
Da, to je pravzaprav nekaj, kar pogosto slišim. Vendar moram reči, da je to napačno.
Ker "pozabite" res slabe dogodke. - Zato jih tako rekoč "pozabite" v vsakdanjem življenju.
Zakaj?
Zato bi vam rad povedal nekaj, kar smo že vsi doživeli ali slišali.
Recimo, da gre za osebo, ki je imela zelo hudo prometno nesrečo.
Praviloma - ne vedno, vendar praviloma - v trenutku, ko se zgodi ta nesreča, oseba ta dogodek - to situacijo - disociira, ker
je tako zelo slaba in je v tistem trenutku ne more integrirati.
Kaj pomeni "ločen"?
Prosim?
Kaj pomeni "ločen"?
To pomeni, da se dogodek, ki se dogaja, dogaja zunaj vas.
Zato je ne morete vključiti vase, ne morete je predelati v tem trenutku. Ne razumete, kaj se dogaja, a se vseeno dogaja.
Zato se ta proces imenuje "disociacija".
To je pravzaprav naraven proces in rekel bi celo, da je to strategija preživetja, ki je zakoreninjena v nas, v vseh ljudeh.
In potem ne izgine samo, ampak se prestavi v tako imenovani sanjski spomin. In sanjski spomin se
oblikuje, ko se zgodijo zelo, zelo slabe, dramatične stvari.
In šele veliko pozneje - običajno so to včasih dnevi, meseci ali v mojem primeru leta pozneje - ko se dejansko vrne na površje, to
je, ko se amnezija, ki je nastala okoli tega - to je izguba spomina - ko se počasi spet sesuje in
se spomini počasi vračajo, takrat se vrne v spomin.
Potem pa imate možnost ali prostor, da se počasi ukvarjate z njo.
In potem se je spet spomniš, tudi leta pozneje.
In potem so podrobnosti in vse skupaj nenadoma nazaj, spomniš se vsega?
Da, pojavi se. Zato si morate predstavljati, da je to kot koš in vsi slabi spomini, dramatične izkušnje, so odvrženi vanj.
Ko gre za ritualno nasilje - in o tem govorimo -, je namreč toliko dramatičnih izkušenj, ki jih mečemo v velik koš.
In veste, to je kot pri pranju perila, najprej se pojavi en spomin, nato drugi in na začetku
sploh ni koherenten, tako da nima nobenih smernic.
Tako so kot majhni koščki sestavljanke, ki jih lahko sčasoma sestavite skupaj.
Toda ta del sestavljanke je dejansko podroben, vendar morda ne boste razumeli, kaj je na
tej sliki, če še niste uspeli dodati drugih.
Dobro. Da, to je neverjetno v pravem pomenu besede.
Potem ste doživeli tako grozne stvari in ljudje vam ne verjamejo - ker je tako neverjetno, da ta razcepljenost
osebnosti resnično obstaja, to potlačitev spominov, ta amnezija.
Obstajajo pa tudi druge ovire, zaradi katerih preživeli ne boste verjeli.
In to je neverjetnost samih dogodkov.
To slišite skoraj od vseh preživelih, da jim storilci celo rečejo neposredno v obraz:
"Nihče vam ne bo verjel, to se sliši preveč noro."
Guido Grandt mi je pred kratkim predstavil primer, ko se je storilec preoblekel v Miki Miška in zlorabil otroka.
In ko je otrok o tem spregovoril in rekel: "Miki Miška me je posilil", mu seveda nihče ni verjel, storilec pa se je smejal.
Da, Chantal, predvajal vam bom kratek posnetek iz videoposnetka gibanja "Satanska panika".
Ker tam govorijo o tebi.
To je gibanje, ki pravi, da satanistično-obredno nasilje ne obstaja.
Žrtve želijo le pozornost in si vse to izmislijo ali pa jih v to prepričajo terapevti in tako naprej.
Prisluhnimo temu za trenutek.
"Chantal Frei - preprosto povedano: kadarkoli se omeni njeno ime - obstaja veliko videoposnetkov z njo, enega od njih
smo nekoč celo javno prikazali na enem od naših dogodkov.
To nalogo vedno dam le ljudem:
Tako pravi, da so jo med satanističnim obredom v barcelonski katedrali ritualno zlorabili "trije tenorji" in Peter Alexander.
Mislim, da mi o tem primeru ni treba povedati ničesar več.
Je še kaj res pomembnega?"
Torej, draga Chantal, ti in tvoja zgodba sta bili vredni celih 30 sekund za to komisijo, potem pa je bil kavelj pod njo.
Ne more biti tako, da naj bi vas "Trije tenorji" in Peter Alexander ritualno posilili v katedrali v Barceloni.
To nas vrača k temi, o kateri smo se pravkar pogovarjali s Sandro Rasch.
- Velika večina preživelih govori o vpletenosti uglednih in elitnih ljudi, ki so dobro
mednarodno povezani in bi drug drugega pokrivali.
Chantal, imaš več kot 30 sekund časa, da nekaj poveš o tem.
Ja, no, zdaj si to že nekajkrat povedala. To je tako nepredstavljivo, tako malo verjetno.
Zato to dejansko presega običajne okvire, da imate težave s tem, da bi v to verjeli.
In prav je tako, ko ste otrok in to doživljate, vam to vedno znova govorijo, vcepijo vam to v glavo:
"Če boš o tem govoril, ti to ne bo koristilo, ker ti tako ali tako nihče ne bo verjel."
Res je takšna odeja.
To je kot zaščita za storilce in je tudi eno od njihovih največjih orožij, saj so stvari, ki jih organizirajo, tako obsežne
in presegajo okvire, da si jih kot običajna oseba - ali oseba, ki preprosto živi običajno življenje - težko predstavljate.
Da, ampak tako pač je. Najprej želim povedati, da nisem tam in da ne govorim o svojih izkušnjah, da bi mi verjelo čim več ljudi.
Če mi Bernd Harder ne verjame, potem mi ne sme verjeti.
Vendar sem tam zato, da bi ljudi spodbudil, naj se vprašajo, ko slišijo kaj takega: Kaj pa, če bi bilo to res?
Resnično lahko zagotovim vsem, ki to zdaj poslušajo in gledajo, da boste - če se boste podali na to
pot - zelo hitro ugotovili, da to žal še vedno drži.
Na žalost, na žalost. Zakaj na žalost?
Kajti prav zdaj, v tem trenutku, ko se pogovarjamo med seboj, so otroci, ki to doživljajo.
In če ne bomo vstali in pogledali ter ves čas govorili: "To je nemogoče", bodo ti otroci to doživljali še naprej.
Menim, da smo kot družba odgovorni za to, da se ozremo - in o tem govorim, ker sem to
izkusil - in res bi vas rad spodbudil, da se ozrete.
Da, in res boste našli dokaze, da je to res.
Da, hvala, Chantal.
Bi nam radi na kratko povedali, kaj ste doživeli v Barceloni?
Bernd Harder jo je zavrnil, ker očitno ni mogoča.
Da, v Barceloni je bilo tako - seveda predvidevam, da so ugledni ljudje najeli celotno "Sagrada Familia" , ki je v
središču mesta, ali pa so jo preprosto rezervirali zase.
- To je bilo 30. aprila, 30. april pa je Satanov rojstni dan, zato je bil organiziran velik, velik obred.
Torej na eni strani Satanov rojstni dan, na drugi strani pa zaključek mojega tako imenovanega
usposabljanja za "mater teme" - kar smo že slišali.
In v tem ritualu so me preprosto posilili tudi zvezdniki - kot je pravkar dejal Bernd
Harder - "trije tenorji" in Peter Alexander.
"Trije tenorji", takrat še niso bili znani kot "trije tenorji".
Torej sta takrat še vedno izvajala ločene nastope ali koncerte.
Toda že takrat je bilo jasno, da se bosta nekoč zbližala.
Na takšnih dogodkih vedno znova slišim, kaj se bo zgodilo v prihodnosti ali kakšne načrte imajo.
Torej so bili vsi trije tam in so se združili šele pozneje.
To velja tudi za kraje, kamor so povabljeni ljudje, tj. ugledni ljudje, ki morda v tistem trenutku še niso tako ugledni.
Toda prav zato, ker sodelujejo v takšnih obredih, jim je obljubljeno, da bodo v zameno dobili svojo kariero.
In mislim, da se je to zgodilo s "tremi tenorji", saj mislim, da so postali slavni dve ali tri leta pozneje.
Neverjetno.
Da, res ne bi verjeli, če ne bi na stotine in zdaj celo na tisoče ljudi izrekalo popolnoma enakih trditev.
Kot sem že omenil, sem v svojih dokumentarnih filmih obdelal 1024 poročil preživelih - in to je popolnoma kruto.
Leta 2022 je bilo še vedno 27 prijav žrtev, leta 2023 že 111 prijav preživelih, leta 2024 že 247, letos pa 640 novih prijav.
Gre za eksponentno krivuljo, ki se nikoli ne konča.
Zato se je mojemu očetu porodila odlična zamisel o Vetopediji, da bi se preživeli žrtve
obrednega nasilja lahko registrirali na Vetopediji.
Je kot Wikipedija, vendar je brezplačna enciklopedija drugače mislečih.
Vsa ta poročila je mogoče zbrati in predstaviti v veliki mednarodni podatkovni
zbirki. Ta platforma je že na voljo v 21 jezikih.
Chantal, videla sem, da si se že prijavila.
Mislim, da je to odlično.
Bi želeli na kratko povedati drugim preživelim in nam, kako se prijaviti, ali nam želite pokazati svojo prijavo?
Da, z veseljem.
V rubriki "Obredno nasilje" so kratka poročila prič.
V zgornjem desnem kotu lahko kliknete na "Enter witness reports" (Vnos poročil prič),
nato pa lahko odgovorite na različna vprašanja.
Najprej na kratko povejte svojo življenjsko zgodbo, pa tudi prizorišča kaznivih dejanj, kjer ste to doživeli,
države, storilce, ki ste jih videli - če želite to vpisati.
Mislim, da je to odlična zamisel, in res bi rada spodbudila vse preživele, ki si upajo nekaj prijaviti.
Vnesete ga lahko tudi anonimno.
To je pravzaprav zato, da povzdignemo glas, da pokažemo: "Pozdravljeni, nismo sami, tu smo. Dvigujemo
glas in ne bomo prenehali, dokler ne bomo slišani."
Zato menim, da smo slišani - v to verjamem -, vendar nas velika večina še vedno ignorira.
In to je način za zmanjšanje tega - kako se temu reče?
Lois: Vetopedia
Da, točno tako.
To je način, kako ostati na tekočem - in če se prijavite, to ni nevarno za vas - in še naprej vztrajati pri svojem glasu.
To bi rad spodbudil.
Zelo lepo, najlepša hvala za sodelovanje in prijavo.
V Vetopediji lahko vnesete tudi vire.
Tu vidimo vaši knjigi, kjer ju lahko naročite.
Naložite lahko tudi videoposnetke.
To je nekaj posebnega pri Vetopediji, da so viri zavarovani, saj številni videoposnetki o
obrednem nasilju nenehno izginjajo z interneta!
Za številne druge žrtve smo na portalu Vetopedia že uspeli zagotoviti te videoposnetke, ki so že izginili z drugih platform.
Da, zato se ti, draga Chantal, najlepše zahvaljujem, ker si stala tam in kljub vsem tem napadom nadaljevala.
Zdaj spet tudi z Vetopedijo!
Iz srca se vam zahvaljujem za ta pogovor.
Najlepša hvala za vašo predanost in podporo žrtvam obrednega nasilja. Najlepša hvala.
Ni kaj.
Sedaj pa bi rad preklopil na Marcela Polteja, ki se je ukvarjal s številnimi preživelimi
obrednega nasilja in pojasnjuje te zločine.
Odklopite sponko!
Dr. Marcel Polte je po študiju prava 15 let delal kot odvetnik v mednarodnih
odvetniških pisarnah na področju gospodarskega prava.
Še danes dela kot odvetnik.
Poleg dela odvetnika je več let opravljal tudi psihoterapevtsko prakso kot nemedicinski zdravnik.
S to dejavnostjo se je leta 2017 srečal s temo satanistične ritualne zlorabe in se z njo intenzivno ukvarjal.
Rezultat njegovih raziskav in številnih srečanj s preživelimi žrtvami satanističnega obrednega nasilja so tri knjige:
"Dark New World Order Volumes 1 and 2" in "Uncle Sam's: An Insider's Account from the Hell of Monarch-Mind Control".
Za njegove knjige so značilne poglobljene raziskave in obširne reference.
S svojim predgovorom je podprl tudi publikacije o preživelih žrtvah obrednega nasilja.
Pri svojem delu se osredotoča na prikaz povezanosti in uporabe satanistično-obrednega nasilja v kultih in
programiranja nadzora uma tajnih služb, kot je CIA.
S krutim mučenjem in zlorabami se pri otrocih in mladostnikih ustvarijo razcepljene
osebnosti, ki jih je mogoče ustrezno prilagoditi.
Pozdravljeni, Marcel Polte, nas slišite?
Da, čudovito te slišim.
Zelo lepo, pozdravljamo vas v 22. AZK. Zelo lepo, da ste tukaj.
Hvala, Lois.
Kratke prispevke Sandre Rasch in Chantal Frei ste že slišali na 22. AZK.
Tudi sami ste imeli opravka s številnimi preživelimi.
Ali lahko v kratkem povzamete, kaj ste razkrili v svojih knjigah o satanističnem obrednem
nasilju in v dokumentih o vpletenosti vojske in Cie?
In ali lahko poveste kaj o MK-Ultra-Mind Control in tako naprej? In ali lahko na kratko pojasnite, kaj je MK-Ultra-Mind Control?
Da, z veseljem. To bom storil.
Vesela sem, da imam priložnost poročila Sandre in Chantal predstaviti v širšem kontekstu.
Pri ritualni zlorabi in nadzoru misli gre prav za sistematično nasilje, ki ni sestavljeno le iz
posameznih dejanj, temveč je vpeto v večje strukture.
V destruktivnih kultih, tajnih vojaških programih in mrežah, ki delujejo preko generacij.
Že več let raziskujem ta vojaško-satanistični kompleks in dokumentiram, kako se ta področja med seboj prepletajo.
Moje knjige povzemajo te ugotovitve.
Vsi viri in reference so na voljo tam.
To, kar predstavljam v nadaljevanju, temelji na pričevanjih preživelih, kot sta Chantal in Sandra, pa tudi na
številni drugi strokovni literaturi terapevtov, objavljenih vladnih dokumentih in mednarodnih raziskavah.
Obredno nasilje je več kot le verska zabloda ali sadistična zloraba.
Gre za namerno strukturirana nasilna dejanja, ki sledijo okultnemu ali satanističnemu sistemu verovanja.
In v družinah, ki se ukvarjajo s kultom, se prav ta program prenaša iz generacije v generacijo.
Otroci so že od rojstva prisiljeni v vlogo žrtve, pa tudi storilca.
Kot smo pravkar slišali, jih mučijo, zlorabljajo in silijo v ubijanje živali ali celo ljudi.
Namen tega je trojen. Prvič, uničenje osebnosti.
Izjemna travma razdrobi žrtvino psiho.
In nato, na podlagi tega, oblikovanje nadzorovanih delov osebnosti, tako imenovanih "alterjev" ali
notranjih delov, ki nato izvajajo posebne ukaze.
In tretjič, kar je prav tako pomembno, povezava s storilčevo strukturo, ki pri žrtvah na umeten
način ustvarja krivdo, pa tudi strah in zvestobo.
Tako so žrtve od rojstva vezane na te kultne strukture.
Ti mehanizmi so v raziskavah travme opisani že desetletja.
Nemški in mednarodni strokovnjaki, kot sta Michaela Huber in Dr. Alison Miller, potrjujejo ta vzorec prisilne
disociacije , ki ga redno opažamo pri žrtvah ritualnega nasilja.
Toda - in to je zelo pomembno - obstoja obrednega nasilja ni mogoče dokazati le z izjavami prič, temveč tudi s podatki.
"Delovna skupina za ritualno nasilje" je v letih 2005 in 2007 izvedla več raziskav med psihoterapevti v Nemčiji.
Skupaj je bilo več kot 200 primerov opredeljenih kot verodostojnih. Med njimi je bilo 42 poročil o umorih.
"Delovna skupina za ritualne zlorabe v zvezni državi Utah" je že leta 1992 potrdila podobne strukture v ZDA.
Med številnimi drugimi je tudi študija "Neodvisne komisije za preiskovanje spolnih zlorab otrok" UKASK iz Nemčije iz leta 2016.
Ponovno je ocenila izkušnje 174 psihosocialnih strokovnjakov iz Nemčije, ki so navedli, da so
delali z žrtvami organiziranega in ritualnega nasilja.
Od tega je bilo 69 odstotkov primerov povezanih s satanističnimi skupinami.
To dokazujejo tudi ti podatki: govorimo o mednarodno ponavljajočem se pojavu, ki je bil v strokovnih krogih prepoznan
veliko prej, preden je bil deležen pozornosti javnosti.
Da bi razumeli te mehanizme obrednega nasilja, moramo poznati tudi zgodovinske programe nadzora uma.
V petdesetih letih prejšnjega stoletja je CIA začela izvajati projekt MK-Ultra. To je bil
raziskovalni program za manipulacijo človeške zavesti.
MK-Ultra je obsegala več kot 140 podprojektov s poskusi na ljudeh, pri katerih so uporabljali droge,
predvsem LSD, hipnozo, elektrošoke, odvzem spanja in senzorično deprivacijo, tj. odvzem dražljajev.
Cilj vsega tega pa je bil razviti mehanizme nadzora nad umom in vedenjem.
O tem, kar je v uradnih dokumentih o MK-Ultri le nakazano, mnogi preživeli v kontekstu rituala poročajo kot o resnični izkušnji.
Presenetljivo je, da uporabljajo iste tehnike, iste tarče in včasih iste skupine storilcev.
Seveda so preživeli tudi preživeli iz samega programa MK Ultra, ki se zdaj imenuje "Projekt Monarh".
Mary Sparrow je ena od njih. Njena izjava je objavljena na strani "50 glasov o ritualni zlorabi" (https://www.50voices.org/).
Prav tako Cathy O'Brien in Katie Groves.
In že leta 1995 - to je prav tako pomembno - so preživeli v programu MK-Ultra pričali v Washingtonu pred
"Svetovalnim odborom za poskuse s sevanjem na ljudeh".
Še vedno lahko najdete protokole. Nič od tega ni nova zamisel.
Bistveno je, da ritualno nasilje in MK-Ultra nista ločena pojava.
Povezuje jih skupna ideologija, satanizem kot sistem moči in nadzora.
V obeh kontekstih najdemo ista osnovna načela, in sicer popolno podrejanje posameznika, razčlovečenje s skrajnim
nasiljem in ustvarjanje orodij, tj. ljudi, ki izpolnjujejo ukaze, ne da bi se jih pozneje spomnili.
Psiholog Dr. Corydon Hammond je o teh povezavah odkrito spregovoril že leta 1992 na
konferenci v tako imenovanem "Greenbaumovem govoru".
Opisal je, kako so satanistični kulti in programi tajnih služb delovali z roko v roki, da bi povzročili disociacijo . Zaščitni
odziv možganov, ki ga pogosto povzroči stres ali pretirane zahteve] in programiranje teh
osebnostnih struktur za določene naloge pri žrtvah.
Mnogi preživeli zato poročajo tudi o tem, da so bili storilci zasidrani tako v vojaških krogih in krogih
tajnih služb kot tudi v kultih - z drugimi besedami, če želite, imeli so dva obraza iste ideologije.
Pomemben primer - in prepričan sem, da bodo mnogi prepoznali to ime - je podpolkovnik Michael
Aquino, ki je bil tudi visoki duhovnik templja Seta.
Popoln satanist, da!
Lahko rečemo, da je osnova tega nadzora disociacija, odcepitev.
Zaradi ekstremnih, večinoma ponavljajočih se travm se zavest končno razcepi na posamezne dele.
Tem notranjim delom lahko storilci dodelijo nove identitete, naloge in sprožilce.
In zelo na kratko o najpomembnejših metodah, kako to deluje, kako se to doseže.
To vključuje "indukcijo travme" z mučenjem, bolečino, zlorabo, električnimi šoki ali izkušnjami blizu
smrti, kot je utopitev, pa tudi hipnozo in sugestijo.
Vse skupaj je kombinirano s simboli, številkami ali serijami črk, kot so "abecedne kode", nato pa je to prikrajšanje za dražljaje,
na primer v rezervoarjih ali komorah, primerljivo s tem, kako je prikazano v seriji
"Stranger Things"; navdihujejo ga resnični poskusi.
Nato se dajo zdravila, pogosto v kombinaciji z elektrošoki, da se poveča sugestibilnost, tj. zmožnost vplivanja.
Tu je še programiranje z obredi, pri katerih storilci simulirajo duhovno raven, da bi
žrtvam vcepili takšne nadnaravne strukture moči.
V svoji raziskavi sem nato te mehanizme primerjal z objavljenimi dokumenti MK-Ultra.
Osnove so, lahko rečemo, zelo jasno dokumentirane.
Osrednji element številnih prijav žrtev so tudi tako imenovani programi samouničenja ali samomora, ki služijo trajnemu nadzoru
nad žrtvijo in na ta način preprečujejo kakršno koli razkritje.
Programi se sprožijo s sprožilci, kot so ključne besede ali simboli, določeni zvoki ali glasba ali stik z določenimi
ljudmi ali institucijami, na primer v okviru terapije.
Ko žrtev spregovori o svojih izkušnjah, jo nenadoma zagrabi panika ali se poškoduje, ker je bil
njen notranji del programiran, da zaščiti resnico.
Druge vloge teh notranjih delov so poročevalci, kaznovalci ali programerji.
Marcel, ali te lahko za trenutek prekinem?
Z veseljem.
Videli smo glasbenike in igralce, ki so si vzeli življenje. In potem si vedno misliš: "Zdaj
imajo slavo, imajo denar. Zakaj se zdaj ubijajo?"
Ali obstaja kakšna povezava s tem "samomorilskim programiranjem"? Da bi morda želeli
razpakirati in bi se ta program nenadoma sprožil?
Da, to je zelo tehtno vprašanje in tudi zelo pomembna ugotovitev, še posebej pri slavnih
osebah, kjer ljudje pravijo, kot ste pravkar omenili:
"Imajo bogastvo in pozornost, zato bi morali biti srečni, čeprav je v tem zagotovo nekaj stresa."
Morda se v nekaterih primerih - zlasti kadar obstajajo znaki, da nekdo želi razpakirati - takšni programi sprožijo.
Seveda je to za nazaj težko dokazati.
Kljub temu menim, da gre za precej osamljene primere.
Za nekatere je to res močna predpostavka, za tiste, ki so že nakazali, da želijo govoriti o stvareh,
ali pa so že obravnavali nekatera kritična vprašanja.
V mnogih primerih pa je v ozadju še kaj drugega.
In vprašati se morate: "Kaj je ta velik notranji konflikt, ki ga imajo ti ugledni 'zvezdniki', ki na koncu pripelje do samomora?"
To pa vodi v še temnejše ali enako temne kroge, kjer se morate vprašati: "Kakšna je bila cena te slave?
In ali se zaradi tega morda pojavijo konflikti vesti ali pa morda celo obstajajo mehanizmi, ki presegajo te tehnike
nadzora uma, kot sem jih opisal, in take ljudi tako rekoč zasužnjujejo na zelo, zelo globoki ravni?"
To bi preseglo obseg tega članka, vendar je to zelo, zelo pomembna točka.
[Da, preidimo od programa samomora k širši sliki.
To namreč niso le preživeli iz Nemčije ali, kot Chantal Frei, iz Švice, temveč tudi iz številnih drugih držav, kot
so Velika Britanija, ZDA, Nizozemska, Avstralija in Švica.
Načeloma lahko rečemo, da po vsem svetu obstajajo poročila s podobnimi vzorci - na kratko povzeto.
V večini primerov je storilec družina.
Omenjeni so kraji zločina, kot so zasebne vile, cerkve, podzemni prostori, vojaški objekti ali gozdovi.
Tu so še nadzor uma, trgovina z ljudmi, otroška pornografija, prostitucija in t. i. snuff filmi (filmski posnetki umorov,
samomorov in podobnega nasilja za zabavo), pa tudi povezave med lokalnimi kulti, kjer se to dogaja, in mednarodnimi mrežami.
Vse skupaj, te strukture, se nato prekriva z organiziranim kriminalom, pa tudi z državnimi ali
vojaškimi področji, kjer se izvajajo poskusi na ljudeh.
Chantal Frei omenja primer povezave z ameriško vojaško bazo "Dagger Complex" v Darmstadtu, kjer je doživela takšne izkušnje.
Cathy O'Brien na primer kot prizorišče zločina navaja tudi številna vojaška oporišča v ZDA, pa tudi na primer objekte NASA.
V svoji knjigi "Uncle Sam's" analiziram izjave Katie Groves, ki poroča o svojih izkušnjah v tako imenovani
"tovarni snuffa", kjer so nastajali filmi o ubijanju otrok.
Opisuje, kako so te otroke sistematično zlorabljali, mučili in ubijali v podzemnem objektu v Teksasu.
Po njeni izjavi je bil objekt pod nadzorom Cie, ki naj bi vodila mednarodno mrežo za trgovino z otroki.
S "poskusom gledanja na daljavo", ki ga je naročila, je dejansko nedvomno potrdila obstoj tega objekta.
In čeprav je te izjave, razen "gledanja na daljavo", težko preveriti, je treba povedati, da se v številnih podrobnostih
ujemajo z vzorci drugih preživelih, zlasti v kombinaciji z obrednimi elementi, vojaškim
kontekstom in tudi zapletenimi metodami programiranja.
V nekaterih primerih preživeli, ki se med seboj ne poznajo, navajajo ista ali
določena prizorišča kaznivih dejanj ali storilce.
Med svojim raziskovanjem sem na CIA naslovil tudi tako imenovano zahtevo FOIA, tj. zahtevo za
informacije v skladu z ameriškim zakonom o svobodi obveščanja.
Nato sem zahteval izročitev vseh dokumentov v zvezi z omenjeno Cathy O'Brien, ki je preživela MK Ultra.
Odgovor Cie je zelo zanimiv.
Ta se je glasil: "Obstoja ali neobstoja dokumentov ni mogoče ne potrditi ne izpodbijati.
Obstoj ali neobstoj takšnih dokumentov je trenutno sam po sebi tajen in zato zaščiten pred razkritjem."
Če pomislite na ta odgovor, to pomeni, da uradno pravi:
"Očitno obstajajo dokumenti, vendar jih zaradi nacionalne varnosti ne moremo razkriti."
V nasprotnem primeru bi preprosto napisali: "Ni bilo najdenih nobenih zapisov". Torej "ni ničesar".
Dejstvo, da je sploh kaj povezano s Cathy O'Brien, je zelo močan znak, da je na primer v njeni zgodbi nekaj resnice.
Poleg psihološke in tehnične ravni je treba povedati, da ima duhovno-ideološko ozadje zelo pomembno vlogo.
Mnogi storilci se vidijo kot del satanističnega ali luciferijanskega reda, ki želi
pridobiti moč s trpljenjem, smrtjo in podjarmljenjem.
Ti obredi so zanje več kot le simbolika.
Verjamejo v energijo ali moč, ki jo lahko pridobijo s tem žrtvovanjem.
Prav to prepričanje se v kultnih družinah prenaša iz roda v rod in se nato združuje z elitističnim pogledom na svet:
Izbranci so namreč - z njihovega vidika - nad drugimi ljudmi, ki pa se jih bojijo tudi zaradi njihove številčne premoči.
Da.
Pomembne so tudi posledice za žrtve, torej žrtve teh sistemov.
Trpijo zaradi najhujših posledic travme, kot je kompleksna disociacija . Zaščitni odziv možganov, ki ga pogosto povzročita
stres ali pretirane zahteve], spominski dogodki - ki sta jih omenili Sandra in
Chantal - anksiozne motnje, kompulzivno vedenje.
Zaradi dolgoletne zlorabe se lahko pojavijo telesne bolezni.
In pogosto tudi globoke krize identitete.
Mnogi od prizadetih zato razvijejo tudi disociativno identitetno strukturo, kot so si zamislili storilci.
To pomeni, da boste imeli znotraj veliko število ljudi, ki se pojavljajo tudi na zunaj.
Ko torej govorimo o obrednem nasilju in nadzoru uma - in počasi prihajam h koncu -, ne gre le za razkrivanje posameznih primerov,
temveč za osrednje vprašanje, koliko te sile vedo o človeški zavesti in kako to znanje
zlorabljajo za dosego določenega končnega cilja.
In sicer vzpostavitev - z njihovega vidika - satanskega svetovnega imperija.
Zelo pomembno je, da imamo neodvisne raziskave o disociaciji . Zaščitni odziv možganov, pogosto v primeru stresa ali
prevelikih zahtev] in programiranje, ki temelji na travmi, ter da obstajajo varni prostori za preživele.
Prav tako pa tudi pogum za sodelovanje prek institucionalnih meja, saj molk ščiti le storilce.
Izobraževanje in ozaveščanje sta prvi korak k prekinitvi tega kroga.
Moje delo je tudi prispevek k celovitejši razjasnitvi teh mehanizmov.
Obredno nasilje ni obrobno vprašanje, temveč ogledalo, kaj se zgodi, ko skrivne, okultne
skupine neopazno širijo svoj vpliv v naši družbi.
Da, gospod.
Zato je tudi na nas, da si to pobliže ogledamo, da žrtve vzamemo resno in da poskrbimo, da bodo te ugotovitve prišle v javnost.
Navsezadnje to ogroža svobodo vsakega posameznika.
Obredno nasilje in nadzor uma sta, kot je bilo že povedano v predavanju, izraz iste destruktivne ideje: da je
mogoče človeka obvladati, zlomiti in prevzeti njegovo dušo.
A vsaka resnica, ki pride na dan - in to je tako rekoč pozitivni vidik celotne zadeve -, slabi ta sistem.
Konec koncev se razsvetljenje začne, ko neizrekljivo ubesedimo in ko si preživeli - kot Sandra in Chantal - upajo spregovoriti.
Za to so potrebne platforme, kot je ta. Zato se vam še enkrat zahvaljujem.
In rad bi se zahvalil vsem, ki poslušajo, ker so pripravljeni poslušati, pa tudi
gledati in si ne zatiskati oči. Najlepša hvala.
Da! Hvala!
Hvala, Marcel, v samo nekaj minutah ste se resnično poklonili temu, kar je moj oče povedal na začetku te konference.
Z našimi desetletji raziskav je pravkar pokazal, kako imajo te skrivne strukture korenine v satanizmu.
Iz njihovih ust smo slišali, da želijo vzpostaviti satanski svetovni red.
Vendar jih je več kot nas.
Smo veliko boljši od njih, če se le tega zavedamo!
Če bo vstopila le svetloba, se bo celoten kriminalni konstrukt zrušil. In to je na robu.
In zato: če boste vsi širili to predavanje in celoten AZK, da bo postal resnično svetel, se bo ta satanski svetovni red zrušil.
Zahvaljujemo se vam za vaš boj za razkritje teh krutih praks.
Tudi našim gledalcem se zdaj postavlja vprašanje: Kako je mogoče, da policija ne kaznuje
takšnih zločinov, sodstvo pa jih ne obsodi?
Za to vprašanje bi rad preusmeril k Uwe Kranzu.
Uwe Kranz je policijski uradnik, nekdanji višji ministrski svetnik in nekdanji
predsednik kriminalističnega urada dežele Turingije.
Bil je nacionalni strokovnjak pri Europolu.
Kot strokovnjak za varnost in terorizem redno objavlja v številnih medijih.
Uwe Kranz že več kot 50 let sodeluje v boju proti organiziranemu kriminalu, ekstremizmu in terorizmu.
V času službovanja se je posvetil predvsem zaščiti otrok.
To je jasno, če si ogledate področja, na katerih je deloval v svoji poklicni karieri:
Bil je komisar za mladinske zadeve, dejaven na področju preprečevanja kriminala, boja proti spolnemu nasilju nad
otroki ter proti trgovini z ljudmi in organi na nacionalni in mednarodni ravni ter pri delu združenj za kazensko politiko.
Uwe Kranz na svoji spletni strani objavlja članke o temah, kot sta "spolna zloraba otrok" in "nadzor uma".
Kot kriminalist v upokojitvi ponuja vpogled v "globoko državo" in opazuje aktualne svetovne dogodke.
Svoje izkušnje in znanje prispeva tudi kot član in govornik na novinarskih simpozijih, ki jih organizirajo
priznana združenja, kot sta "Axion Resist" in MWGFD e.V. .
Ustanovljene so bile z namenom zaščite dobrobiti otrok, svobode in pravne države.
Tu je govoril o temah, kot so pedofilija, zgodnja seksualizacija in trgovina z otroki.
V posebno čast mi je, da lahko na 22. AZK pozdravim izkušenega kriminalista Uweja Kranza.
Čast je moja.
Lepo, da ste prišli.
Da, na področju boja proti spolnim zlorabam otrok imate pol stoletja kriminalnih izkušenj.
Kot policist, celo kot višji ministrski svetnik in vodja torinijskega
kriminalističnega oddelka ste bili na čelu teh preiskav.
Z drugimi besedami, o primerih ste bili obveščeni, nato pa ste jih preiskali. Kaj pa se je zgodilo potem?
Težava je v tem, da je treba najprej predložiti dokaze, da se lahko postopek prenese tudi na državno tožilstvo, kjer
ga sprejmejo, predelajo v obtožnico in predložijo sodišču.
Na žalost je na tej poti veliko, veliko neuspehov.
Obremenjujoče je, če nekoga aretiraš zjutraj, popoldne pa ga spet srečaš.
- To sem si predstavljal: Ujeta zjutraj, izpuščena opoldne.
Pogosto se na primer srečujemo s težavo, da policija pogosto pride na kraj kaznivega
dejanja umora, nato pa začne preiskovati umor.
Na poti na tožilstvo se umor spremeni v napad s smrtnim izidom.
Takrat se lahko zgodi, da boste imeli povsem drugačno pravno snov in povsem drugačne težave.
Ali ko se morate, kot v nedavnem primeru, ukvarjati s posiljevalci, ki so zagrešili skupinsko posilstvo in
nato veselo žvižgali s sodišča, ker sodnik ni mogel stoodstotno izključiti, da je dekle vendarle sodelovalo.
Tu se celotna zadeva začne nekoliko zapletati.
Obstaja veliko možnosti za prekinitev postopka ali njegovo spremembo v psihiatrično bolnišnico in podobno.
Nekje v poslu je torej prišlo do prekinitve in žal je tako.
Te žrtve je treba obravnavati skrbno in resno.
Imate vso pravico, da vas policija in pravosodni sistem ustrezno obravnavata.
Hvala za vašo izjavo. Govorite tudi o tako imenovani "pedokriminalnosti" in povezavah, ki naj bi
segale v "visoke kroge". Kakšna so vaša opažanja?
Da, predpostavimo naslednje: V svojih predstavitvah PowerPoint imam vedno primer Dutroux.
Zagotovo poznate primer Dutroux.
Belgijski pedofil, ki je v zaporu ubil enajst otrok in dva stradal do smrti.
Ker v zaporu ni razkril ničesar, otroci pa so nato umrli od lakote. To je bil grozen primer.
Cela vrsta prič se je ponesrečila ali umrla v sumljivih okoliščinah ali karkoli drugega.
Primer Dutroux pa je že pokazal, da so bile v te kroge zlorabe otrok vpletene vse družbene ravni.
Tako je bil na vrhu politike, na vrhu kulture, televizije in medijev.
Postopek je bil sinonim za to, kaj je glavni problem.
Ne glede na to, ali gre za Epsteina ali ne, gre za popolnoma enako zadevo.
Pri Epsteinu imajo tudi povezave vse do vrha v politiki, šovbiznisu, pri državnih tožilcih
in še kje - pri visokih uradnikih in politikih.
Enako so storili z "Diddyjem" Seanom Combsom, ki je prav tako znan. Zdaj je "ujel" štiri leta in dva meseca.
To je pravzaprav neškodljiva obsodba, saj je bilo celotno področje organiziranega kriminala preprosto izločeno.
Rekli so, da bomo s tem prenehali, zdaj ga bomo obsodili samo zaradi ene zlorabe njegovega dekleta ali žene.
Celoten postopek je bil nato omejen na majhen del.
Zato so ti postopki v mnogih primerih razdrobljeni, namerno razdrobljeni.
Leta 1995 smo v Angliji izvedli obsežno preskušanje. Tudi to so omogočili banka, politika, mediji, veliki mogotci in še kaj.
Z leti se je postopek vedno bolj zmanjševal, na koncu pa ni ostalo ničesar.
Konec koncev so bili to majhni postopki, ki se tako rekoč razdrobijo na koščke, na pravne
koščke, potem pa iz njih ne ostane veliko vsebine.
To seveda vzbuja sum, da se tu izvaja vpliv. Tega ni mogoče kar tako zavreči.
Ali ste to načelo - kot se je zgodilo z Epsteinom, Dutrouxom, P. Diddyjem in tako naprej - uresničili v vaši regiji, ta načela?
Načela so enaka povsod, ne glede na državo.
Predvidevati morate, da se spolne zlorabe majhnih otrok, deklet in najstnikov dogajajo po vsej Evropi in svetu.
Če na primer pogledate NCMEC - ameriški center za prijavo pogrešanih in zlorabljenih otrok -, je imel pred
štirimi ali petimi leti tu še vedno 50.000 primerov.
Vsako leto nam prijavijo 205.000 primerov.
Norost!
Toda mi smo majhna luč.
Če primerjate poročila NCMEC z Azijo, Indijo in Pakistanom, smo skoraj v milijonih.
To jasno kaže, da gre za svetovni problem, ne le nemški, belgijski ali kak drug.
Slišala sem tudi, da obstaja veliko uradnih študij o zlorabah kultov.
Ali lahko v nekaj stavkih pojasnite, kaj je predlagala uradna stran?
Študij je dovolj. Verjemite mi, na tem področju je študij na pretek.
Sam sem za Evropski parlament napisal dve študiji, 2020 in 2021, v katerih sem povzel celotno zadevo.
In rekel sem: "Dobro, kaj bi lahko naredili bolje? Kaj lahko naredimo lažje? Kje lahko začnemo?"
- In zgodilo se je ravno nasprotno.
Ustanovljen je bil še en center za boj proti spolnim zlorabam otrok. Zack.
Zdaj imamo center poleg Europola in, in, in, in.
Povsod imamo komisarje in povsod imamo študije.
Leta 2011 je bila objavljena čudovita študija o uvedbi direktiv EU za boj proti spolni zlorabi otrok.
Ocenjena je bila leta 2016. To je dobra študija.
WeProtect je izvedel še eno študijo. (https://www.weprotect.org/)
To je bila tudi dobra študija, ki bi jo bilo treba posodobiti in izvajati.
Samo nekaj si moral iz tega narediti!
Opravili so študijo, ki je bila napisana, lepo jo je bilo brati, imela je lepe slike, lepo grafiko in tralala.
Vendar je izvajanje običajno problematično.
Ne samo, da primanjkuje temnih terenskih raziskav, ampak tudi politične volje, da bi se s temi vprašanji intenzivno ukvarjali.
Zakonov ne manjka, študij pa zagotovo ne manjka.
Ne, to morate storiti! Morate to storiti in si tega želite!
Veliko govorite tudi o spolni vzgoji v vrtcih in šolah v zgodnjem otroštvu. Kaj lahko poveste o tem?
Da, spolna vzgoja v zgodnjem otroštvu je posebno področje, ki me je resnično šokiralo, saj ga je razvila SZO
skupaj z "Nemškim zveznim centrom za zdravstveno vzgojo".
Od 13. februarja letos (2025) se imenuje "Zvezni inštitut za javno zdravje".
Ima še več pravic, še več priložnosti in lahko stori še več, zlasti na področju varstva podnebja.
Skupaj sta pripravila smernice za "spolno vzgojo" majhnih otrok.
Osnovna zamisel je, da je otrok - potem ko ga je mogoče splaviti do rojstva, to je ena plat - takoj po rojstvu označen
za spolno bitje, ki ga je mogoče kadar koli tudi zlorabiti.
To je tako noro, da si tega ne morete niti predstavljati.
Najhuje pa je, da te smernice SZO o BZgA temeljijo na znanstvenih ugotovitvah.
Zdaj pa si prosim oglejte znanstvene ugotovitve in poglejte, od kod to izvira. To prihaja od Kinseyja.
Človek, ki je v 60. letih prejšnjega stoletja napisal zloglasno Kinseyjevo poročilo o osvoboditvi moških in žensk.
Od takrat naprej je šlo vse navzdol.
Takrat se je pojavil izraz "spolna permisivnost".
Brezbrižnost do otrok in spolnost z otroki je mogoča in pogosta ter dovoljena.
Uveden je bil fekalni jezik. In ta oseba, Kinsey, je opravila vrsto testov.
Videl sem tudi serijo testov, kjer so štiriletnega otroka 24 ur maltretirali, da je dosegel 27 orgazmov.
To si morate predstavljati. Opisal je orgazem, kadar koli je otrok kričal, jokal, imel krče - štiriletnega otroka
je mučil 24 ur, dokler ni prišlo do neke telesne reakcije - in nato to telesno reakcijo opredelil kot orgazem.
Tisti, ki so to počeli, ki so trpinčili otroke, so bili nekateri med njimi pasjedelci,
nekateri zaporniki, ki so prišli na prostost.
Vse to morate raziskati in filtrirati.
In potem si rečete: "Halo, kaj je to? Znanstveno znanje?"
To je brezhibna zloraba otrok, brezhibno spolno nasilje nad otroki pod krinko raziskave.
Nato je imel ustrezne učence.
Kinsey je imel naslednji Kentler. Nastalo je Kentlerjevo poročilo.
Potem je bil tu še Sielert. In potem je bil še en, zdaj bolj nedavno.
Vsi prihajajo iz istega ideološkega hleva.
O tem morate razmisliti. Kinsey je začel.
Nato so "osvojili" univerze in univerze uporabnih znanosti ter specializirane centre za usposabljanje.
In zdaj se generacije takšnih socialnih psihologov, kulturnih psihologov in še koga... Izganjajo se eden za drugim in
zasedajo urade za socialno skrbstvo in šolske svete povsod po svetu ter nadaljujejo delo v duhu tega usposabljanja.
Norost!
Po mojem mnenju je to popolnoma nerazumljivo.
In če pogledate, kaj te smernice zahtevajo - od nič do štirih let se mora otrok naučiti
spolne masturbacije. Od nič do štirih let!
Seveda se vprašam, kateri vzgojitelj to počne in kako to počne?
V Schwäbisch Hallu pa smo pred kratkim v 17 vrtcih postavili postaje za osebno raziskovanje telesa.
Starši so bili popolnoma osupli!
O tem niso vedeli ničesar. Tudi obveščeni niso bili.
Če je to spolna vzgoja v zgodnjem otroštvu, potem to v bistvu ni nič drugega kot uničenje družine.
To je uničenje družine.
Jedro države, jajčece države, so zdravi družinski odnosi.
Obstaja oče, mati, otrok in to je vse.
Obstajata dva spola, dvakrat basta. Že zdaj sem desničarski ekstremist.
To vem. Nekaj je še lepšega, to je tisto, kar je nekoč rekla Monika Gruber:
"In če imamo starša1 in starša2, bomo kmalu imeli truplo1 in truplo2 za dedka in babico.
Ali bo morda tudi ta prišel?" To je seveda šala, a dejstvo je, da to celotno zadevo dehumanizira.
Da, točno tako.
To ni več humana raven in ni več dostojanstvena - zlasti ne za otroka.
Otrok ima tudi dostojanstvo. Zaščititi morate tudi njihove pravice.
Otroke je treba obravnavati kot pravne subjekte in ne kot nekaj, kar se lahko samo vržemo in odnesemo.
Da! Hvala za komentarje.
Torej je bil v celotnem poslu en sam pozitiven pristop.
To je bila univerza Bielefeld.
Izvedla je obsežno študijo o tem Kinsey, Kentler in sodelavci in ugotovila, da je šlo
za vsesplošno zlorabo otrok, spolno zlorabo.
To je bila zelo kriminalna organizacija, ki se je zdaj razširila po celotnem centru za usposabljanje, kjer so se usposabljali
socialni psihologi, psihologi, ravnatelji in podobno.
In to se ohranja . Tako postaja vse pogostejša.
Zato ni presenetljivo, da danes beremo v revijah za starše: To je povsem normalno, da se otroke obravnava in vzgaja tako, da
morajo imeti spolne stike od šestega do devetega leta starosti.
Fizično se otipavajo med seboj in na skrivaj povsod vzpostavljajo majhne udobne kotičke, kamor se lahko umaknejo otroci.
Vse to je še ena igra, ki gre na roko storilcem.
[Da... žal mi je, nimam dobrih novic.
To so samo negativne izkušnje, ki sem jih imel.
Večino svojega življenja sem se boril za to, da bi spolno nasilje nad otroki postalo kaznivo dejanje.
In to je bilo v Nemčiji leta 2021 končno, končno, končno uveljavljeno po letih boja, da bi to postalo kaznivo dejanje.
To je trajalo od leta 2021 do 2024, nato pa je prišel gospod Buschmann - tako se je takrat imenoval
liberalni minister za pravosodje - in jo spremenil.
Zdaj je to spet prekršek.
Tudi to ni velika pridobitev.
Zato so vse formulacije, s katerimi ministrstvo za pravosodje pojasnjuje, zakaj je bilo to kaznivo
dejanje razveljavljeno, po mojem mnenju obtožnica.
Da, to je res obtožnica.
Najlepša hvala za vašo predanost otrokom in predvsem za to, da ste objavili te zlorabe.
To je zelo pomembno.
To se mora zgoditi.
Hvala, ker ste si vzeli čas, čeprav ste trenutno na poti.
Vaše izjave so nam resnično pomagale, da smo dobili jasnejšo sliko tega problema.
Želimo vam vse najboljše pri nadaljnjem delu, tudi v upokojitvi.
Še vedno ste na tekočem!
Zahvaljujemo se vam za vaše odlično izobraževalno delo. Radi vas imamo!
Hvala.
Zato se veselim, da bom naslednjič z vami! Takrat bom tam tudi jaz!
[Da, vedno ste dobrodošli!
Sedaj se bomo obrnili na enako neustrašno borko, ki se zavzema za boj proti ugrabitvam otrok,
obrednemu nasilju in trgovini z otroki. Odpiraj!
.
Nato je delala kot organizatorka dogodkov, oblikovalka programske opreme, spletna založnica in matematična umetnica.
V Londonu je bila prostovoljka kot "McKenzie Friend", kar je enakovredno laičnemu pravnemu svetovalcu.
Pri tem je prišla v stik z žrtvami ritualne zlorabe in skrbništva, ki jim pravosodni sistem ni pomagal, ampak jim je škodoval.
Sabine McNeill je te primere začela objavljati na internetu.
Zavzemala se je za otroke, ki jih je država odvzela staršem, in to vprašanje izpostavila tudi v Evropskem parlamentu.
"Zato smo danes tukaj. Tukaj smo, da bi poklicali na pomoč.
So otroci, ki kričijo, da bi bili slišani. Če teh otrok ne boste slišali, kdo jih bo?"
Skupaj je spremljala približno 50 primerov odvzemov otrok.
Najbolj znan je bil "primer Hampstead", v katerem je objavila videoposnetke s pričevanji otrok Alise in Gabriela.
V njej so otroci pričali, da je njihov oče organiziral satansko sekto, ki je redno zlorabljala in ubijala otroke.
Opisali so tudi, kako je njihov oče vodil njihove roke pri umoru dojenčkov.
"Naš oče me in nas vzgaja, da to počnemo, ker mi ne moremo.
Nismo dovolj močni, da bi otroku odrezali glavo.
Samo držati mora nož, položiti roko na našo roko in nam pomagati odrezati otroško glavo, ker se uči.
On uči mene in Gabriela."
Kljub tem izjavam sodstvo očeta ni obsodilo, ampak je otroke odvzelo materi in jih dodelilo v izključno skrbništvo očetu.
Kasneje je isti sodnik v škotskem primeru zlorabe Hollie Greig poskrbel, da oče, ki je bil obtožen zlorabe, ni bil obsojen.
Vendar pa se primer Hampstead ne prekriva le s primerom sodnika, temveč tudi s primerom storilcev.
Tudi po sodbi v Hampsteadu je Sabine ostala dejavna, saj je zbrala več deset tisoč podpisov za peticije in dokumentirala dokaze.
Prav tako je dala na voljo seznam 175 storilcev, ki ga je sestavila mati.
To je storilce spravilo v stisko, zato so zoper njih vložili kazensko ovadbo.
Pri 73 letih je bila obsojena na dolgo, devetletno zaporno kazen in čez štiri leta izgnana v Nemčijo.
Veliko njihovih spletnih strani je bilo zaprtih.
Kljub nadlegovanju, ki ga je bila deležna v zaporu, Sabina ni odnehala:
Še naprej podpira sodelavce v boju proti zlorabi otrok in trgovini z njimi.
Pozdravljena, pozdravljena Sabina. Objel te bom!
[Da, v čast mi je, da ste danes govorili na 22. AZK!
Spremljali ste številne žrtve satanistične ritualne zlorabe in nekatere od njih tudi napotili v moje filme.
V zaporu ste srečali matere, ki so jim odvzeli otroke.
Borili ste se za te matere in se še vedno borite kot levinja za te matere in otroke.
Na kratko nam povejte o svojih izkušnjah!
Da, težko je, ker ne vem, kje naj začnem.
Prve žrtve, ki sem jih spoznala, sploh niso bile povezane z otroki.
V zgornjem domu britanskega parlamenta (House of Lords), kjer sem organiziral dogodke, so bili moški.
Najprej so bile žrtve banke in sodišča.
Na splošno so prišle ženske, nato pa še otroci, ki so poročali o najhujšem od vsega.
In pred tem je bilo vse tako slabo.
Nikoli ne bom pozabil, kako je romunska socialna delavka trdila, da portugalska družina s petimi otroki ne
izpolnjuje pogojev, kar je - recimo temu - opravičila.
To je bilo tako patetično, tako idiotsko in tako hinavsko.
Enostavno ne moreš gledati, ne da bi kaj storil.
Če bi vam povedala o svojih izkušnjah, je bil morda najhujši pogovor z žensko, ki se je s
svojim dojenčkom tako imenovano "poslovila".
Nato je imela tako imenovano zadnje srečanje, preden so ji ga odvzeli.
To je tako nepopisno hinavsko.
To je groteskno, to je šarada.
Da, sploh ne vem, katere besede naj uporabim.
Zato je težko reči, kaj je najslabše.
Kako je treba razvrstiti kazniva dejanja? Po številu otrok?
Krutost nad otroki ali krutost nad starši?
V povsem kruti izkušnji zapora, kjer tako imenovani uradniki zlorabljajo svojo moč, ker imajo priložnost, in počnejo
vse, kar bi morali in kar se teoretično oznanja in zahteva.
Tako hudo je, da si lahko vse to le mentalno razlagate, opravičujete in razlagate.
Povedali ste mi o neki drugi materi, ki so ji odvzeli štiri otroke, petega pa iz zapora.
No, videla sem jo, ko je bila noseča v zaporu.
Ko je bila na prostosti, mi je napisala - ker obstaja storitev "Email-a-Prisoner" -, da so ji odvzeli tudi otroka.
Tudi peti? Da. Jajce, jajce, jajce.
Do primera Hampstead je bil najhujši primer nigerijska družina s sedmimi otroki.
Vse otroke so odpeljali.
S temi idiotskimi postopki na tako imenovanih družinskih sodiščih, ki so tajni.
Zato tiskovnim predstavnikom ni dovoljen vstop. Tako je že desetletja.
Sedmi pa se je rodil v ječi.
V stiku sem bil tudi z ameriško materjo, ki je bila v sosednji celici in katere otrok je ostal v Londonu.
In ko je bil kljub moji pomoči izvožen.
Američanka je doživela natanko to, kar je doživela Nigerijka.
In kot je rekla socialna delavka: "Da, nikoli več ga ne boste videli."
In "velika stvar" je bila, da je sin rejniške družine zlorabljal najstarejšo hčerko v družini.
Naslednja hči je materi povedala, da jo zvečer vedno odpeljejo na temne dogodke, kjer so samo moški.
Mladi sin je vprašal svojo mamo, kaj je pedofilija.
[In kaj se je zgodilo, ko ste bili v zaporu?
Ko sem bila v zaporu, sem objavila peticijo.
Potem pa sem imel 16.000 podpisov in več.
Poleg tega sem imela več kot 100.000 ogledov spletne strani, ki sem jo naredila za otroke.
Za najhujše primere sem izdelal posamezna spletna mesta.
Tako sem bil razmeroma dobro znan.
To je vrečka z vsemi karticami, ki sem jih dobila in s katerimi sem okrasila steno svoje celice.
Nikoli mi ni uspelo iz nje narediti ogrlice.
Seveda jih nisem želel zavreči.
Sabina, veseli nas, da ste prejeli to spodbudo in da jo boste prejemali še naprej.
Bila sem popolnoma pretresena, ko sem v živo videla, kako je takšen otrok odvzet.
Naj vam na kratko predstavim.
"Torej imaš v tem trenutku samo eno možnost.
Predati ga morate reševalcu, nato pa se lahko odpravite na veselo pot s prijatelji in družino, ki so tam zunaj.
Ali pa ti ga bom vzel in boš šel v zapor.
To odločitev morate sprejeti sami. Odločiti se moraš zdaj."
[Ne bom ga izpustil."
[Okej. Okej.
Pustite ga, da se ne poškoduje, dobro? Pojdi sem za trenutek. Dobro."
"Pustila sem ga. Pustila sem ga!"
["Ne, gre v zapor."
[Želel sem samo povedati, da tega ne morem storiti, vendar sem mu to dovolil."
"Položite roke za hrbet."
"Zaprli so vrata reševalnega vozila. To je bila zadnja stvar, ki sem jo videla."
"Ugrabili so mojega vnuka."
"Ne, pojdi v avto. Usedi se v avto. Vse je v redu."
"Želim se posloviti." "Vse je v redu. V avtu.
"Želim se posloviti." "Samo še poslabšuješ."
"Vsak otrok je za državo vreden približno milijon dolarjev."
To je otrokov dedek.
To je tako zlobno in tako slabo.
Mislim, da "samo opravljajo svoje delo", kajne?
To je enako kot pod nacisti, kot lahko razložite.
Izpolnjujejo le ukaze in so postali tako robotski.
Nimajo lastnih čustev.
Ne vedo več, kaj je prav.
Da. To prihaja z vrha. Vsa ta trgovina z otroki je podprta.
Ali lahko potrdite tudi to?
Da, da, od zgoraj, na kateri koli ravni.
Socialni delavci tega ne morejo storiti brez policije.
Policija tega ne more storiti brez sodišč.
Da. Ste priča, ki je vse to doživela na lastni koži.
To bi lahko rekli.
Da, zelo se vam zahvaljujemo za vašo predanost tem materam in otrokom.
Vzpostavili smo platformo Vetopedia, na kateri se lahko te matere tudi prijavijo in
zabeležijo svoje primere skrbništva nad otroki.
Tako bomo lahko vedno bolje razumeli sistem, ki stoji za njim.
Seveda bi bili veseli, če bi lahko o tem obvestili svoje omrežje, draga Sabina.
Da, to, kar počnete, je neverjetno. To je res, res super. Hvala, ker ste me poslušali.
Da, najlepša hvala za vašo predanost tem materam in otrokom! To je res čudovito.
To bomo zagotovo sporočili, draga Sabine McNiell. In radi te imamo.
Hvala. Tudi jaz se ti zahvaljujem. Izjemno spoštujem vse, kar ste storili in kar počnete. In občudovanje.
Da. Ti si prav tam z nami. Si tako neustrašna in pogumna. To je neverjetno.
Bi radi občinstvu v AZK povedali še kaj drugega? Karkoli?
Pri AZK gre za cenzuro.
Upam, da se to, kar se je zgodilo meni z vsem delom, ki sem ga vložil v splet, ne bo zgodilo še komu drugemu.
Meni in žrtvam je povzročila veliko škode.
Cenzura se je preprosto preselila na digitalno raven.
In to, kar se dogaja, je slabo, slabo, slabo.
To si na splošno ne morete predstavljati.
Ne želite se seznaniti z negativnimi občutki in izkušnjami.
Da, prav, vse vaše domače strani so bile preprosto prevzete z interneta.
Vse vaše delo za žrtve je bilo uničeno in izbrisano. To je tako slabo. Na žalost, da.
[Toda to prihaja na dan, prihaja na dan, draga Sabina.
Za to poskrbi celotna AZK. Da?
Da!
Sabina je stara že 81 let in je v življenju že veliko pretrpela.
Res je bilo dobro, da je to lahko ustrezno delila z nami.
In to se me je resnično dotaknilo.
Nadaljujemo s trenutnim primerom, ki je bil vnesen v Vetopedijo, in sicer s strani Corinne Ioli.
Odvzeli so ji otroke. Odpiraj!
Vetopedija daje ljudem glas, ko jih je treba utišati.
To se pogosto zgodi, ko gre za prevzem otrok v oskrbo.
Predvsem matere samohranilke so včasih osuple zaradi sodnega sistema, ki jim je s polno močjo odvzel otroke.
Po uradnih podatkih je samo v Nemčiji vsak dan v povprečju 100 otrok ločenih od staršev.
Vetopedia jim zdaj ponuja priložnost, da objavijo svoj primer.
Ena od mam, ki je izkoristila to priložnost, je Corinne Ioli.
Corinne Ioli je Švicarka.
Leta 2019 so ji nasilno odvzeli dve hčerki.
Osem ljudi, med katerimi so bili tudi policisti in uslužbenci KESB-a , je vdrlo v njihov dom in otroke odpeljalo v dom.
Otrokov oče, s katerim Corinne Ioli živi ločeno, je zoper njo vložil pritožbo.
Razlogi za to so bile neutemeljene obtožbe, ki jih je specializirano osebje ovrglo.
Vendar švicarsko sodstvo do zdaj ni upoštevalo neizpodbitnih dokazov na vseh instancah in je podprlo otrokovega
očeta, ki skuša s kazenskim postopkom mater spraviti v kot.
Pred tem se je spremenilo vedenje deklet do otrokovega očeta, ko so še živele z njim in materjo.
Zavračali so vsakršne fizične stike in se branili s praskanjem, grizenjem in udarci.
Hkrati je otrokov oče razvil pedofilska nagnjenja.
Zaradi teh dogodkov se je Corinne Ioli ločila od očeta.
Nato jo je prijavil zaradi ogrožanja dobrobiti otroka.
Nihče se ni odzval na očetove zaskrbljujoče težnje in ni opravil nobene preiskave.
Ravno nasprotno. Vzgojiteljica v domu, kjer so živeli otroci, je povedala naslednje:
"Tudi če oče zlorablja svoje otroke, ga imajo ti še vedno radi" in "večina moških ima
pedofilske fantazije, vendar le redko pride do dejanj".
Ta skrbnik je zdaj očetova nova partnerica.
Leta 2021 je dosegla popolno prepoved stikov z materjo, ki velja še danes.
Zato je pristojni sodnik odvzel skrbništvo materi in ga dodelil očetu.
Septembra 2024 se je oče z novo partnerko in deklicama preselil na Švedsko.
Corinne Ioli se še danes bori za svoje materinske pravice.
Opravlja izobraževalno delo in razkriva mahinacije v ozadju nezakonitih centrov za pridržanje otrok.
Več informacij najdete na njihovi spletni strani www.kinder-zurueck-nach-hause.ch in www.MamaLoveCollection.com .
Pozdravljena, draga Lois.
Takšne tako imenovane izkrivljene namestitve se nanašajo na "sindrom starševske
odtujitve" (Parental Alienation Syndrome, PAS).
PAS je ustanovil Richard Gardner, ki je bil tudi sam pedofil.
PAS trdi, da otrok laže, če zavrača očeta ob ločitvi staršev in/ali celo pripoveduje o
očetovem seksualiziranem nasilju - tako pravi PAS.
Mati je z njim tako manipulirala.
Odnos med materjo in otrokom je bil preveč tesen, skoraj simbiotičen, zato je bilo treba otroka odvzeti iz materinega
varstva, ga namestiti k očetu in prekiniti stike z materjo.
Naš primer vsebuje vse elemente PAS. Pedofilska tema v obliki pedofilskih fantazij.
Vendar se PAS uporablja tudi, kadar obstajajo trdni dokazi o posilstvu otroka s strani očeta.
Zavedati se je treba, da je obseg posilstev otrok pošasten.
Zlasti v družinskem kontekstu, torej večkrat in več let.
Vemo tudi, da sta na vsakih tisoč obtožb o zlorabi otrok le dve izmišljeni.
To je bila študija francoskega ministrstva za pravosodje.
Mit, da si matere izmislijo zlorabo, se izkaže za jasno strategijo zaščite storilca.
[Točno tako, to je to.
Matere in otroci so prikazani kot lažnivci, prisiljeni molčati, mi pa smo ujeti v past individualnih primerov.
Nikakor nismo osamljeni primeri.
Na mednarodni ravni poznamo iste besedilne module in ključne besede v strokovnih poročilih in sodbah.
Tudi na mednarodni ravni opažamo enak teror oblasti nad materami, ki skušajo zaščititi svoje otroke.
PAS in ti nezakoniti odvzemi otrok povzročajo hude travme pri otrocih in materah, vključno z disociacijo. Disociacija .
Kot da to ne bi bilo dovolj, se je začel pravi lov na čarovnice proti materam, ki si prizadevajo zaščititi svoje otroke, na vseh
ravneh, poklicno, socialno, finančno in celo do brezdomstva.
Kajti česa se storilci dobesedno izogibajo, kot se hudič izogiba sveti vodi?
Prvič, to so zdravi otroci, ki svojim materam povedo o morebitni zlorabi, in drugič, seveda, matere, ki preživijo
te odvzeme otrok, se povezujejo in o tem govorijo. Javno.
Dogaja se hudičev preobrat.
In to moramo ponovno urediti.
Želijo, da smo tiho, zato govorimo.
Želijo, da pademo, zato jim ne bomo dovolili, da nas spravijo na kolena.
Da. Zelo, zelo lepo.
Toda to je izziv.
Vsak dan se je treba dvigniti za lastne škornje.
Seveda pomaga tudi ljubezen do otrok.
Potem pa pride pomoč. In od te pomoči smo odvisni.
[Da, najlepša hvala. Na tej točki bom povzel, kako sem jo razumel:
PAS je teoretični konstrukt, ki se mu daje videz znanstvenosti.
Ustvaril jo je storilec kaznivega dejanja, da bi diskreditiral žrtve in tako zaščitil sebe in druge storilce.
Tudi meni se to sliši zelo znano, saj nam je enako znano iz "Fundacije za sindrom lažnega spomina". .
Torej tisti, ki ima lažne spomine, da je vse narobe.
Ali obstajajo kakšne povezave med PAS in sindromom lažnega spomina (FMS)?
[Absolutno. Richard Gardner, izumitelj PAS, kot sem že dejal, je bil tudi sam pedofil.
Starši, ki so ustanovili fundacijo za sindrom lažnega spomina, so bili starši, ki so
jih njihovi otroci obtožili ritualne zlorabe.
Oba predmeta se v veliki meri prekrivata.
Doma in v tujini poznamo primere nezakonitega odvzema otrok po PAS, ko so otroke odvzeli materi, jim ukazali, naj gredo k
očetu, ta pa jih je odpeljal na te obrede in jih tam mučil.
[Torej je Richard Gardner, ustanovitelj te organizacije, zdaj mrtev in Fundacija za sindrom lažnega spomina je razpuščena.
Pa vendar še danes določajo te postopke o pedofiliji in ritualni zlorabi.
Kako to, da je lahko tako vztrajna?
[PAS želi preprečiti, da bi pedofilija prišla v javnost.
"Fundacija za sindrom lažnega spomina" želi preprečiti, da bi satanistične mreže prišle na dan.
Ukvarjamo se z bistvom zla.
Če bosta ti dve temi padli, bodo ostale - s tem mislim na finance, farmacijo, medije, izobraževanje itd. - padle same od sebe.
Zato moramo združiti moči v boju proti pedofiliji in nezakonitim odvzemom otrok.
To je nesmrtna glava Hidre.
Ko ga odstranite, je poražena.
Da! Poslušajmo! Zelo lepo!
Hvala, ker ste stali tam kot skala.
[Hvala, hvala. Zdaj bi rad predal besedo ženski, ki prav tako že 30 let vztraja kot skala.
To je Andrea Christidis. Odpiraj!
Dr. Andrea Christidis je borka za resnico in pravico - za otroke in starše.
Je psihologinja za klinično, pedagoško in nevropsihološko, kazensko in forenzično psihologijo ter vedenjska terapevtka.
V vlogi neodvisne strokovnjakinje je pregledala že več kot 1 000 družinskih primerov, da bi ugotovila, ali so
uradi za mladino upravičeno prevzeli otroke v oskrbo.
Pri tem je razkrila favorizirana izvedenska mnenja, ponarejene podpise, zlorabo podatkov, lažne diagnoze,
državno korupcijo, ponarejene evidence, obrekovanje osebnosti in navajanje lažnih dejstev.
Prav tako je naletela na primere satanističnega obrednega nasilja.
Zaradi svoje močne predanosti je že od začetka naletela na velik odpor.
Poskušali so ji na primer odvzeti poklicne nazive.
Proti njim je bilo vloženih več kot 80 kazenskih ovadb, vendar so bile vse zavrnjene.
Dr. Christidis razkriva, da v Nemčiji prihaja do institucionalnih zlorab v okviru sprejemanja otrok v
oskrbo, pri čemer so otroci izkoriščani na različne načine.
Da bi se temu uprla, je leta 2024 ustanovila združenje "Axion Resist".
Sestavljajo ga strokovnjaki s področja medicine, psihologije, izobraževanja, prava, kriminologije, biologije in
informacijske tehnologije, ki si prizadevajo za zaščito otrok in njihovega zdravja ter svobode in pravne države.
Združitev omogoča učinkovito združevanje strokovnega znanja različnih strokovnih področij.
Dr. Andrea Christidis in njen mož sta tudi člana upravnega odbora združenja MWGFD , ki se
ukvarja z zdravjem in socialno blaginjo prebivalstva.
Pozdravljena Andrea! Lepo, da si tukaj!
Želimo slišati nekaj dejstev o trgovini z otroki in prevzemu otrok v oskrbo.
Ste absolutni strokovnjak na tem področju.
Z veseljem bomo prisluhnili vašim izkušnjam.
Vodite pogovore, ki jih ljudje lahko poslušajo več ur. Imate veliko za povedati.
Danes imate na voljo le 20 minut, zato vam želim veliko sreče pri povzemanju!
Hvala, da ste me povabili, in ugotovila sem, da nekatere govornike že poznam in da sem tudi
sama imela simpozije ali intervjuje z njimi.
Še vedno me je znova odneslo. Zdaj šele začenjam govoriti o tem, kako lahko država dobi vse te otroke.
Takoj bom začel z nekaj točkami.
Prva točka - uvod: Dvojni obraz zaščite otrok.
Nemčija velja za ustavno državo, varno zatočišče za otroke.
Vendar je realnost povsem drugačna.
Ob koncu leta 2023 je bilo približno 215.000 otrok v oskrbi drugih - v domovih, rejniških družinah ali mladinskih centrih.
Leta 2024 je bilo vsak dan od staršev ločenih približno 190 otrok.
Vsako leto poteka približno 148 600 postopkov v zvezi s skrbništvom in stiki, v katere je vključenih
do 86 000 otrok, ki so ujeti v spornih postopkih.
Hkrati se stroški na primer povečujejo: leta 2016 so znašali že več kot 12.000 evrov, danes pa so bistveno višji.
Skupni letni izdatki za zunanje nastanitve znašajo 8 milijard evrov.
Zaščita otrok je že zdavnaj postala milijardni posel.
Za to fasado pa se skrivajo institucionalno nasilje, ekonomski interesi in strukturni neuspeh.
Druga točka: Dr. Reiner Fuellmich je opravil izvidovanje z globalnim dosegom.
Mednarodno priznani odvetnik Reiner Fuellmich je prek odbora Corona postal znan milijonskemu občinstvu.
Njegovo poslanstvo je ozaveščanje o političnih in družbenih težavah.
Poročal je tudi o trgovini z otroki, institucionalizirani spolni zlorabi in korupciji v javnih organih.
Ko pa želi Fuellmich raziskati poplavno nesrečo v dolini Ahr v odboru Corona - pri kateri naj bi bile na obalo izprane lobanje
mrtvih dojenčkov, o čemer naj bi poročali številni lokalni prebivalci, kar seveda kaže na ritualno zlorabo -
se začne boj za oblast, ki sega daleč prek meja Nemčije.
Ta točka je (ker je bila danes že večkrat omenjena) pripeljala tudi do drugih ljudi, ki so trdili, da so želeli preiskati - ne
le Dr. Reinerja Fuellmicha, ampak tudi na primer Maxa Ederja, ki je zdaj v priporu in še vedno ni bil obtožen. Reiner Fuellmich,
ampak tudi na primer Max Eder, ki je zdaj v priporu in še vedno ni obtožen, ki je takrat ustanovil GSG 9 , ki je bil zelo, zelo
dejaven na tem področju, in drugi v povezavi s tako imenovano skupino Prinz-Reuß, mislim, da je bilo približno 26
ljudi - so še danes v priporu. Dva od njih sta že umrla.
5. septembra 2022 sledi neutemeljena kazenska ovadba zoper Dr. Fuellmicha.
To ne uspe, vendar sodišče nato sproži lastno obtožnico.
To je vzorec, ki ga prepoznajo številni pedagogi - če postavljaš neprijetna vprašanja, sam postaneš primer.
Dr. Reiner Fuellmich kasneje ustanovi mednarodni informacijski portal ICIC.law (https://icic.law/ ).
Njegovi intervjuji - na primer s Calinom Georgescujem 22. decembra 2022 in Cathy O'Brien 20.
avgusta 2023 - so dosegli gledalce po vsem svetu.
Cathy O'Brien je bila, kot je danes že pojasnil Marcel Polte, žrtev ritualne zlorabe. V program MKultra je bila
vključena tudi kot "testni subjekt" - naj se tako izrazim.
Zdaj pa preidem k tretji točki: primer zlorabe v Berlinu - ko sistem odpove.
V središču filma je štiriletni deček, ki materi pripoveduje o očetovi oralni in analni zlorabi.
Pediater in zdravniki iz klinike Charité so potrdili močan sum stalne spolne zlorabe.
Na voljo so fotografije dokazov in poročila.
O tem sem poročal tudi lani decembra na simpoziju na Bavarskem.
Še vedno si ga lahko ogledate v YouTubu na naslovu "Axion Resist".
Vendar po navedbah matere odvetnik žrtve v Berlinu sodišču ni posredoval ključnih ugotovitev preiskave.
Državni urad za kriminalistične preiskave (LKA) je nato preiskavo zaključil.
Razlog: "Vse to je bila otrokova domišljija ali materin vpliv."
Zvočni posnetki zaslišanj kažejo, da ni bilo nobenega sledu o vplivu matere. Zvočne posnetke imam.
Postopek je končan. Mati že več let nima stikov z otrokom. Deček je zdaj star 14 let.
Priče so mi povedale - tega ne morem preveriti ali raziskati -, da naj bi deček zdaj hodil po ulicah v Berlinu.
Četrtič: Eskalacija in privilegij storilca.
Deček ima hude vedenjske težave: Pri tem se pojavijo spolno usmerjeno vedenje, inkontinenca in samomorilne misli.
Odrasle spodbuja k spolnim dejanjem in ponavlja prizore zlorab v vrtcu in šoli.
Zdravniki so priporočili terapijo. Teh niso upoštevali.
Oče jo je zavrnil, vendar mu je bilo leta 2015 kljub temu dodeljeno izključno skrbništvo.
Mati, kot sem že dejal, izgubi vse stike z otrokom.
Eno leto ni smela videti svojega otroka.
Potem je bila občasna in spremljana, zdaj pa že več let nima stikov.
Več poročil strank je potrdilo zlorabo. Vsa so bila prezrta.
Urad za mladino v Neuköllnu je v letih 2017 in 2018, ko je otrok že dolgo živel z očetom,
zabeležil množično seksualizirano vedenje otroka.
Deček je večkrat rekel: "Hočem umreti."
Pregledala sem vse spise, ki mi jih je predložilo družinsko sodišče itd. Ni dokazov, da bi mati ogrožala dobrobit otroka.
Petič, zapleti in sistemska zaščita storilcev kaznivih dejanj.
Mati izve, da je "Nacionalni center za pogrešane in izkoriščane otroke", NCMEC - ki ga je že omenil Uwe Kranz - v tem primeru
prijavil otroško pornografijo. Registriral ga je pri LKA (državni kriminalistični policijski urad), vendar preiskave ni bilo.
Po navedbah matere Carsten Stahl, ki se v javnosti predstavlja kot varuh otrok, domnevnega
storilca - očeta - osebno pozna že od mladosti.
Obiskuje ga tudi v stanovanju, ki si ga delita, ko je njegova mati še živela z njegovim očetom.
Toda Carsten Stahl toži mater, ker je rekla, da Carsten Stahl pozna tega očeta.
Mati na sodišču zmaga in sodnik vpraša: "Kaj želi Stahl s tem dejansko doseči?
Zakaj mati ne bi smela reči, da pozna očeta?"
Šesti: Primer doktorice Dorothee Thul - ustrahovanje zdravnice.
Pediatrinja Dr. Dorothea Thul v imenu matere pripravi zdravniško poročilo, ki potrjuje dečkovo kronično spolno zlorabo.
Kmalu zatem jo pred stanovanjem napadejo. Grožijo ji, sprejmejo jo na psihiatrični oddelek in ji zaradi domnevne "žalitve"
odredijo pripor - čeprav je ni bilo mogoče psihiatrično zdraviti.
Sedmo: Družbeni kontekst - ko zaščita otrok postane industrija.
Za temi individualnimi usodami se skriva sistem z napačnimi spodbudami.
Javno varstvo otrok in mladine vsako leto požira milijarde.
V povprečju se za vsakega nastanjenega otroka plača več kot 12.000 evrov na mesec. Nekatere organizacije prejmejo desetkrat več.
Politiki - tudi sam sem bil lokalni politik, zato lahko to trdim - so revščino prepoznali kot grožnjo blaginji otrok.
Če naj bi revščina ogrožala otrokovo blaginjo, se seveda postavlja vprašanje: zakaj starši ne dobijo otroka?
Zakaj otroški domovi ali rejniki prejemajo ta denar?
Poleg tega narašča revščina otrok, ki ima po mnenju Bundestaga "daljnosežne posledice za celoten vzgojno-izobraževalni proces",
pretirane zahteve za družinska sodišča, pomanjkanje dokazov v primerih spolne zlorabe in institucionalno varstvo
storilcev, ki kaznuje matere, če sumijo ali prijavijo zlorabo.
To lahko trdim, ker sem pred leti pregledal več kot tisoč družinskopravnih spisov ter
preučil in kritiziral številna izvedenska mnenja.
Zelo težko je dokazati spolno zlorabo, če ni genetskega materiala ali obsežnih poškodb, to moram povedati vnaprej.
Če otroci to trdijo, je mati pogosto obtožena, da manipulira z otroki.
Potem se reče, da je ogrožena otrokova korist in da otrok pride k domnevnemu storilcu - in to
lahko dejansko potrdim v skoraj vseh primerih.
In institucionalna zaščita storilcev, zaradi katere so matere kriminalizirane - to je poleg vsega ostalega - zelo
pogosto so matere nato kazensko preganjane ali pa so na psihiatriji. Včasih dobijo diagnoze, ki sploh ne veljajo.
To pomeni, da vsakdo, ki spregovori o zlorabi, tvega izgubo lastnega otroka. Na ta
način zaščita storilcev postane državni razlog.
Osmo: Zgodovinske vzporednice - Temna stran izobraževanja na domu. Ti primeri niso edinstveni.
Od poskusov v Kentlerju do Haasenburga in otroških vasi SOS ali male Lene iz Wunsiedla:
V državnih ali cerkvenih ustanovah je vedno znova prišlo do spolnega nasilja, mučenja ali smrti.
Te stvari so javno dokumentirane. Ogledate si jih lahko tudi na naši domači strani na naslovu "Axion Resist" .
Na to temo smo organizirali tudi številne simpozije ter navedli številne primere in vire.
Številne žrtve niso bile nikoli slišane. In tisti, ki navajajo krivice - o tem vam lahko
povem marsikaj -, pogosto sami postanejo tarče.
In devetič, in tudi sklep: Cena resnice.
Dr. Reiner Fuellmich je simbol tistih, ki govorijo neprijetne resnice.
Želel je razkriti korupcijo, zlorabo in zlorabo oblasti. Zaradi tega je bil kaznovan.
Dr. Dorothea Thul je diagnosticirala, česar nihče ni hotel slišati, in izgubila svobodo.
To velja tudi za Maxa Ederja in druge iz skupine Prinz-Reuß ter zagotovo še za mnoge druge.
Zato bi rad dodal, da bomo na naši domači strani "Axion Resist" objavili donacijske račune za posamezne žrtve, ki so v priporu
in nujno potrebujejo podporo - denar za svojo pravno zaščito.
Zato bomo to objavili na naši domači strani.
Matere, ki so želele zaščititi svoje otroke, so bile brez državljanskih pravic.
Otroci, ki so potrebovali pomoč, pa so bili prepuščeni sistemu, da jim pomaga.
Spomnim se politika in nekdanjega nemškega kanclerja Olafa Scholza, ki je leta 2002 dejal: "Suverenost
v zraku nad otroškimi posteljami smo že pridobili."
To pomeni, da je država vključila otroke.
Že v vrtcih in šolah jih indoktrinirajo s spolno in neprimerno vzgojo.
Imeli smo "izvirno igro", v kateri starši niso vedeli, da neznani moški vdirajo v vrtce in spolno nadlegujejo otroke.
Prišlo je celo do zlorabe itd. Tako se te stvari dogajajo in starši nimajo možnosti. Če se pritožijo,
morajo računati na to, da jim bodo odvzeti otroci.
Glavno sporočilo vsega tega pa je: zaščita otrok ne sme biti krinka za prikrivanje.
Tisti, ki razkrivajo zlorabe, ščitijo otroke, ne pa sistemov.
In nastanitev otrok je praktično dovoljenje za tiskanje denarja. To moram povedati na tem mestu.
Razsvetljenje se začne tam, kjer je tišina obvezna.
Zahvaljujemo se vam. Hvala.
[To je tu tako odlično opravljeno v tako kratkem času, tako kompaktno!
Resnično bi se vam rada zahvalila, ker ste se zavzeli za otroke in bili tako pogumni.
Dobra ženska se nenehno sooča s sodnimi postopki.
Ko sva se pogovarjala po telefonu, je še vedno morala na sodišče in na drugo sojenje tukaj: "Počakaj, še vedno moram
..." In tisti večer se je pripravila, ker je bila še vedno na sodišču in tam - preprosto: Ti si junak!
Da, in hvala, da ste povezali tudi te točke.
Želim vam veliko, veliko uspeha in se vam iz srca zahvaljujem za ta prispevek.
Hvala. Najlepša hvala.
Da, dragi gledalci, slišali smo polno kriminala.
Razumeli smo, kaj ta satanistična ideologija pomeni, kaj pomeni za otroke, kaj je bistvo satanizma.
Pravzaprav je usmerjena proti našim najšibkejšim, proti našim otrokom. To je skoraj neznosno.
Po eni strani se lahko potopite in pomislite: Ja, kaj lahko tukaj naredite?
Lahko pa tudi rečemo: Da, vse to je zdaj prišlo na dan, ker smo se združili v duhu, tako da to
ne more več ostati skrito. In to je velika zmaga.
Moj oče je na začetku te AZK dejal, da vsako jutro ob šestih premagamo te "na videz
nepremagljive" ljudi s sinergičnimi razglasi.
S temi ustvarjalnimi molitvami vere smo - bom rekel - sprožili vse, da so ta grozodejstva prišla na dan in da se
je ta odeja, ki jih je tako debelo prekrivala, razprla.
Prav tako si vse več preživelih upa pričati, vse več prič se postavlja v bran, vse več žvižgačev prihaja na
dan, strokovnjaki razkrivajo, kaj se tu dogaja. In da se lotevajo vseh preganjanj, da bi to razkrili!
Kajti le z lučjo je mogoče kaznovati te temne spletke, ko se razkrijejo po vsem svetu, ko ne morejo več
ostati skrite. Še naprej bomo delali to, želim vas spodbuditi, da vsako jutro izrečete te izjave.
Vabim vas, da se mi pridružite, kot je to danes zjutraj storil moj oče.
In še enkrat ponavljam: zaradi naših sinergičnih razglašenj vedno več preživelih najde pogum, da nam - kljub grožnjam s smrtjo
- povedo vse o pošastih, ki nam tu vladajo, o tem, kako se med seboj skrivajo in iz senc vlečejo niti svetovnih dogodkov.
Zato se danes in tukaj združujemo v vsej svoji šibkosti in prenašamo to sporočilo. To pravim vsakemu od
vas, sedmih govornikov, saj ste opravili čudovito delo.
Toda to sporočilo objavljamo, ker je maska padla in zdaj lahko vidimo, kdo stoji za vsem tem in kdo nas tu dejansko ustrahuje.
In mi stojimo tam v vsej svoji šibkosti in rečemo: Dovolj je dovolj! Dovolj je dovolj!!!
Zdaj pa bi rad na oder povabil svojega brata Eliasa in njegovo ženo Stefanie.
Elias bo po odmoru prevzel naslednji blok, v katerem bomo obravnavali druga področja in se še bolj
zavedali moči, ki jo imamo, ko te stvari z Vetopedijo razkrijemo - če je na njih kaj svetlobe.
Zdaj pa predajam delo tebi, Stefanie. Napisala je pesem in o njej bo nekaj povedala čez trenutek.
Tukaj lahko celo malo igram panovo piščal, kar je dobro zame, saj mi pomaga, da se pomirim od vsega tega. Dobro.
Sem Stefanie Sasek, žena Eliasa Saska.
Skupaj imamo štiri majhne in nadvse prikupne otroke.
Na kratko bi vam rad povedal, kako je nastala moja pesem: Lois, gledal sem vaše dokumentarce na
Kla.TV, vaše tri dokumentarce o "krvni sekti".
Resnično so me pretresli do temeljev. Bilo je preprosto grozno.
Nekaj dni po rojstvu najinega četrtega otroka sem se premetavala v postelji in nisem mogla izbrisati teh podob iz glave.
To, kar se je pravkar zgodilo, me je tako neverjetno prizadelo, da je za mater nepredstavljivo, nepredstavljivo slabo.
In potem sem v tej težki uri dobila žarek upanja, ko sem spoznala: V tej šibkosti, ki jo imamo zdaj, moramo stati
in preprosto pričakovati, da se bo zdaj nekaj zgodilo, da se bodo sprostili novi mehanizmi, ki bodo nekaj sprožili.
In potem, kot sem rekel, sem dobil iskrico, o kateri ne želim več govoriti, ker sem jo vključil v svojo pesem.
Zelo lepo je tudi, da si ti, Lois, našla čas in pesem spremljala s svojo panovo flavto. In prav tako je izredno lepo, da sta na
odru tudi dva moja svaka in moja svakinja. To je koprodukcija.
Melodijo, besedilo in vse skupaj smo ustvarili skupaj in vesel sem, da lahko zdaj izvajamo to pesem.
Upam, da je to žarek upanja za vas v tej težki temi. Hvala!
Ležiš v mojih rokah polna zaupanja
Še vedno premajhen za bremena tega sveta
Vrata zaprta, tema mora počakati
Ampak že vem, da ne bo vedno tako
In še vedno te nosim v naročju
Toda zunaj te čaka ves svet
Kdo vas bo zaščitil v teh zmedenih časih
Ko čutite nemoč in krivico
Toda poslušaj, moj otrok Ne v moči, ampak v slabosti Ali najdeš ključ tega časa
Tega sveta ne spreminjajo močni , ampak tisti, ki se v šibkosti oprimejo Stvarnikove roke
Čeprav že dolgo stojim na lastnih nogah se počutim kot ti, tako nemočna in tako majhna.
Vidim trpljenje našega časa in stojim sredi viharja samo iz zaupanja.
Kajti ne v moči, ampak v slabosti je pripravljen, ključ tega časa
Tega sveta ne spremenijo močni ampak tisti, ki v šibkosti stojijo v očesu nevihte
In vsi močni ne morejo ničesar premakniti, Ko se z zaupanjem oprimemo Stvarnikove roke
Ko z zaupanjem počivamo v Stvarnikovi roki