Sve više ljudi razvija demenciju i Alzheimerovu bolest, otprilike 1,8 milijuna u Njemačkoj; više od 10 posto pati od depresije.
A sve je više lijekova, skrbi, troškova i strahova zbog toga.
Danas razgovaram sa stručnjakom za opću medicinu, psihoterapiju i naturopatski tretman.
Ona je glasnogovornica udruge za zaštitu pacijenata "Natürlich gesund werden für alle e.V." (Prirodno zdravlje za sve) .
Ona je također upravna direktorica, suosnivačica i glasnogovornica medicinskog strukovnog udruženja "Hippokratova zakletva".
Ova udruga je sebi postavila cilj obnove etike u medicini.
U mnogim slučajevima lobiranje i financijska razmatranja su prevladali.
Često na štetu pacijenata, kaže dr. Sonja Reitz. Dobrodošli u naš studio.
Da, hvala vam puno na pozivu. Jako mi je drago što sam ovdje i nadam se da mogu nešto
doprinijeti ovoj temi koja zanima mnoge ljude.
Da. Dr. Reitz, uvijek govorite o održivosti kad je riječ o iscjeljivanju.
Što mislite da ne ide kako treba, na primjer u vezi s demencijom?
Da, već ste uključili ključnu riječ u svoje pitanje.
Činjenica je da se zdravstvena skrb vrlo često ne bavi liječenjem.
I upravo zato održivost u zdravstvenom sektoru nije samorazumljiva.
Da bi osoba postala zdrava, prvo je potrebno ukloniti sve što ju je razboljelo.
A ako se nitko za to ne zanima, onda je jasno da to može postati, recimo, stalno ponavljajuća kronična bolest ako ne
istražim uzroke i ne liječim ih, ili ako čak ne podučim ljude, studente, tim uzrocima tijekom njihovih medicinskih studija.
Mnogi bi opći liječnici sada negirali da prirodno postavljaju pitanja o uzrocima.
Možete li to pojasniti? Zašto ste došli do tog zaključka?
Da, pa, kao što sigurno znate, razine kolesterola često su na meti općih liječnika kao uzrok
bolesti, kao da su same krivac, da tako kažem.
Postoji dovoljno literature i dokaza koji upućuju na to da razine kolesterola nisu uzrok, već u najboljem
slučaju simptom A ili B, i same po sebi ne uzrokuju bolest.
Pravi uzroci leže drugdje i često se zanemaruju.
Da se vratim na tvoje pitanje o demenciji, da, i to je dio toga.
Demencija je samo jedan simptom da se netko više ne može sjećati stvari, da netko može imati promjene raspoloženja koje uopće
ne može objasniti ili koje njegovi rođaci ne mogu objasniti.
Ovo također može imati mnogo uzroka, baš kao i depresija.
A uzroci se ne istražuju sustavno.
Samo bih želio navesti nekoliko primjera, ako je to u redu.
Na primjer, dobro je poznato, a objavljeno je i u British Medical Journalu, da više od 20 posto ljudi
starijih od 60 godina ima poremećaj apsorpcije vitamina B12.
Vitamin B12 nije običan vitamin; važan je za razmišljanje, za imunološki sustav, za
koncentraciju, a također i za emocionalnu dobrobit.
Ako liječnici ne provode probir na ovaj vitamin tijekom uobičajenih probirnih pregleda
, nedostatak će prirodno ostati neotkriven.
Zatim postoji čitav niz lijekova koji pridonose tome da se B12 ne apsorbira, čak i ako ga unosite dovoljno.
Dakle, imamo nekoliko drugih čimbenika koji bi mogli dovesti do takvog nedostatka vitamina B12. Ni to se ne uzima u obzir.
Dakle, rizikiram Alzheimerovu bolest, demenciju i, usput, depresiju kad je riječ o nedostatku vitamina B12.
Da, moglo bi se reći da bi, u interesu pacijenata, svaka zdravstvena osiguravajuća kuća trebala imati najveći interes za
sustavno provjeravanje razine vitamina B12 od 50. godine nadalje.
Međutim, razine u krvi nisu dovoljne; potrebno bi bilo provesti testove urina, jer
postoje parametri koji daju precizniju indikaciju.
A zatim poduzeti ciljane preventivne mjere kako bi se spriječilo razvijanje kroničnih,
ozbiljnih bolesti poput anemije i depresije.
Nedostatak vitamina B12 također može dovesti do teške depresije pa čak i psihotičnih poremećaja.
Usput, ovo se također odnosi na čitav niz ljudi koji sada slijede vegetarijansku ili
vegansku prehranu i ne pridaju tome dovoljno pažnje.
Dakle, prilično ih je mnogo koji su o tome vrlo, vrlo svjesni i također uzimaju dodatke prehrani.
Ali drugi misle da je dovoljno jesti samo biljke, a tada je nedostatak vitamina B12 neizbježan.
I zato se ono što sam upravo rekao također odnosi na mlađe ljude, na žene, osobito na trudnice, koje imaju povećane potrebe.
I ovo je jedan takav primjer. Osim toga, postoje i drugi česti uzroci bolesti koji se jednostavno ne istražuju.
Rezultat je da kronične bolesti postaju sve češće, a zdravstvena skrb sve skuplja.
Ništa od ovoga nije u najboljem interesu pacijenata. Ali kome to služi?
I podrazumijeva se da farmaceutska industrija posebno profitira od toga što ima što
više kronično bolesnih, dugotrajnih pacijenata.
A sada se čovjek pita, je li to doista slučaj?
U kriminalističkim romanima uvijek kažu da treba pratiti trag novca. Je li to doista istina?
A ako bolje pogledate, vidjet ćete da to počinje tijekom njihovih studija, da se liječnici, medicinski stručnjaci i
studenti sustavno obučavaju za razvijanje refleksa prema motu:
Ovaj simptom ovog lijeka, ovaj simptom ovog lijeka.
I uzročno razmišljanje, logično razmišljanje, ono što nam je Prosvjetiteljstvo zapravo naučilo, naime da
postavljamo pitanja o uzrocima i zatim ih uklanjamo kako bismo postigli trajne, održive učinke, postupno se gubi.
Uz to dolazi ispiranje mozga koje većina liječnika doživljava kada tjedno dobije četiri ili pet sjajnih
brošura, naravno besplatno, koje im potom u suštini govore što trebaju misliti do kraja života.
Dakle, postoje naznake da farmaceutska industrija vrši utjecaj u vrlo ranoj fazi, pri čemu profesori primaju financiranje
od trećih strana od farmaceutske industrije – a ako se ne postignu željeni rezultati, studija se ne objavljuje.
Poznajemo sve te probleme, pa ostaju uobičajeni osumnjičenici.
Dakle, mora se reći da u svom sadašnjem obliku ovo ne služi prvenstveno interesima pacijenata u zdravstvenom sustavu.
I to je vrlo, vrlo teška situacija, vrlo loša situacija, koju moramo hitno promijeniti.
Ako su nam vrijednosti važne, ako su nam humanitarne vrijednosti važne, moramo
uspostaviti zdravstveni sustav usmjeren na pacijenta.
I neće uspjeti sve dok donositelji odluka ne poznaju zdravstveni sustav, njegov sadržaj i pogreške u tom sadržaju te
donose isključivo političke ili isključivo financijske odluke.
Stalno se govori o prihodnoj strani zdravstvenih osiguravajućih fondova, povećanjima doprinosa i tako dalje.
Ali povećanja doprinosa ne čine medicinu boljom.
Svakog zakonodavnog razdoblja govori se o smanjenju troškova u zdravstvenom sustavu – zatim se sastavljaju proračuni, a potom
se uvode neke vrste paušalnih naknada koje liječnici primaju.
Ali to je također kontrolirano. Možete li to pojasniti?
Da, nažalost je tako, apsolutno ste u pravu.
Dakle, u rasporedima naknada vidimo značajno podplaćivanje razgovora o medicini.
Razgovarati o medicini nije lako. Ne kažem vam samo što trebate raditi. Razgovarati o
medicini znači prvo saznati kako je bolest nastala.
Što se dogodilo? Što si doživio? Je li bilo kakvih šokova? Je li bilo kakvih operacija?
Imate li ožiljaka? Jeste li imali problema s zarastanjem rana?
Na primjer, mnogi ljudi nisu svjesni da ožiljci mogu biti značajan uzrok bolesti jer prekidaju meridijane .
Problem s meridijanima je u tome što liječnici o njima ne uče tijekom studija.
Tijekom studija liječnici ne uče sustavno koji meridijani u tijelu obavljaju koje funkcije i koje su
posljedice ako su presječeni ili energetski blokirani.
To znači da nedostatak znanja u holističkoj medicini također utječe na kvalitetu medicine.
Zato pozivamo udruge oboljelih i medicinske udruge, na primjer, da snažnije integriraju holističku medicinu, jer
znanje koje ona pruža može spriječiti mnoge, mnoge slučajeve boli i kroničnih bolesti, na primjer.
Međutim, opći liječnik tvrdi da meridijani ne postoje jer se ne može pronaći nijedan fiziološki korelat .
Dakle, ne postoji meridijan koji to predstavlja.
Radije ne bih danas otvarala tu raspravu. Ono što govorite nije točno.
Samo zato što to kaže opći liječnik, ne znači da je to istina.
Tijekom studija opće prakse liječnike neprestano uče da moraju vjerovati u homeopatiju ili
meridijane ili u što god već, ali to je besmislica.
To je jednostavno besmislica. Znanstveno je dokazano da su visoke potencije učinkovite i da zakon sličnosti djeluje, što znači
da je homeopatija potvrđena u pogledu svojih temelja i ishoda .
Baš kao i kod akupunkture, gdje akupunkturni meridijani, na primjer, pokazuju izmijenjenu
provodljivost, ruski su istraživači otkrili da
Sve je ovo znanstveno dokazano.
Samo što se ne pojavljuje u medicinskim studijama.
To znači da medicinska istraživanja više nisu znanstvena, više nisu istinski znanstvena, nego su,
moglo bi se gotovo reći, svojevrsna vrsta "vježbe".
Ne želim to reći previše izravno, ali činjenica je da studenti ne uče ono što trebaju znati kako bi održali
ljude zdravima ili liječili bolesti u njihovim korijenima.
Zato nam je potrebna reforma, uključujući i medicinske studije, koja se bavi korijenskim uzrocima.
Razgovarali smo o održivosti na početku.
Zar liječenje simptoma nije kratkoročno rješenje?
Da, liječenje simptoma je održivo ako ste, na primjer, uklonili uzrok.
To znači da si imao nesreću, nesreća je prestala.
Tada je liječenje simptoma, liječenje slomljene kosti, ogrebotine na koži, što god da je bilo, izuzetno korisno i vrlo korisno.
Orijentacija na simptome je prikladna kada uzrok više ne postoji.
Ali ako, na primjer, patite od kroničnog egzistencijalnog stresa i zbog toga imate bolove u trbuhu, a
zatim samo uzmete lijek protiv bolova u trbuhu...
I onda prestaneš to uzimati i opet imaš bolove u trbuhu – jer uzrok, naravno, nije nestao.
Dakle, ako ne uklonite uzroke, simptom će ostati.
I naravno, nije uvijek tako lako kao što to zvuči.
Ponekad imate i multifaktorske bolesti, što znači da možete imati četiri ili pet uzroka istovremeno.
I onda, naravno, morate pronaći uzroke i liječiti ih.
A onda također imate veći utjecaj na održivo dugoročno iscjeljenje.
Mogu to reći na temelju više od 30 godina praktičnog iskustva.
Specijaliziram se za liječenje kroničnih bolesti, koje su, naravno, prošle kroz sve i podvrgnule se cijelom
konvencionalnom medicinskom programu, a to im nije pomoglo.
A onda radim, ne znam, neku terapiju ožiljaka, i onda je problem trajno riješen za, recimo, tri četvrt sata.
Pa, mogu vam navesti primjer pacijentice koja je došla kod mene s depresijom, poremećajima spavanja i navodnom
psihoneurozom , koja je prethodno imala dvije operacije pluća.
Liječnici to nisu shvatili ozbiljno i liječili su ih psihotropnim lijekovima, poslali su ih na
psihijatrijsko odjeljenje – psihosomatika itd.
Odgovarajuće sam tretirao ožiljke od ove operacije pluća i riješio traumu koju je pacijent pretrpio jer ga
liječnici nisu shvaćali ozbiljno – što je, usput rečeno, također trauma koja može dovesti do bolesti.
To je nešto što biste trebali imati na umu. Liječnici nisu uvijek u pravu, a ni psihoterapeuti.
Da, depresija ne mora nužno biti uzrokovana neurotičkim sukobom ili nečim sličnim. Može imati i druge uzroke.
I tamo, kao što sam rekao, očistio sam ožiljke i liječio traumu.
To je trajalo tri četvrtine sata, a zatim se nakon tri tjedna vratila na posao.
I trebala je dobiti prijevremeno umirovljenje. Toliko je loša bila situacija.
Pa, samo sam htio reći da holistička medicina ima mnoga rješenja.
A medicinski sustav u cjelini postao bi mnogo, mnogo učinkovitiji i jeftiniji kad bi se ovo
sustavno primjenjivalo na uzročno-orijentiran način.
Dakle, ne samo holistička medicina radi same holističke medicine.
Holistička medicina traži mnoge uzroke bolesti. Istražuje trovanje teškim metalima i uklanja ga.
A koliko ljudi izgubi srčanu aritmiju zato što su eliminirali teške metale?
Koliko se ljudi može istovremeno začeti nakon što su prethodno bili neplodni?
Jer uklanjaju teške metale. Ovo su samo neki primjeri.
Elektrosmog je još jedan problem – problem koji se danas također shvaća previše olako.
Međutim, postoje i studije koje pokazuju da su tumori na mozgu u porastu, da se incidencija raka povećava i da su
problemi s koncentracijom kod djece sve češći, te da je to povezano s upotrebom mobilnih telefona.
Dakle, samo sam htio reći da ima mnogo, mnogo primjera.
Koji su drugi uzroci bolesti važni, ali često zanemareni? Posttraumatski stresni poremećaj.
Ovdje je vrlo važna poenta: ljudi ne shvaćaju da kad su, na primjer, anestezirani, njihovo
tijelo i dalje osjeća bol, samo je ne percipira.
Da, i ponekad anestetik nije dovoljno dubok, što može dovesti do posttraumatskog stresnog poremećaja, koji
također može uzrokovati kronične bolesti, i mentalne i fizičke.
I sve se te stvari mogu podučiti ljudima, rekao bih, studentima.
Ne treba mi dugo da jednostavno kažem: to možete saznati tako što ćete učiniti ovo i
ono; samo trebate uzeti medicinske povijesti .
A sada, vraćajući se na vaše pitanje, ako sustav naknada sprječava liječnike da uopće uzimaju anamnezu
pacijenata, a medicinsko obrazovanje sprječava liječnike da nauče o uzrocima, onda da, održivost nije zajamčena.
Zato kažem da imamo ogromne, ogromne potencijalne uštede u milijardama ako bismo integrirali uzroke u medicinska
istraživanja i liječenje u liječničkim ordinacijama, a holistička medicina je dio toga; bez nje to neće uspjeti.
Ali to je sama po sebi dobra vijest, da bi se troškovi zapravo mogli smanjiti i pacijenti bi mogli imati dodatne prednosti.
Vratimo se ponovno na ovu psihosomatiku.
To je u osnovi posljednja karta koju liječnik igra kad mu sva dijagnostika i konvencionalno medicinsko
znanje zakažu; tada je riječ o psihosomatskom slučaju.
Da, shvaćate li da razgovarate sa stručnjakinjom za psihosomatsku i psihoterapijsku medicinu.
U redu, dakle opet s pravom diraš bolnu točku.
Jednostavno je tako: psihoterapeuti, bilo da su psiholozi ili doktori psihoterapije, nauče da kad imaju
depresivni sindrom, moraju tražiti sukobe ili što god već.
Ono što ste zaboravili ili vam nisu rekli jest da često iza ovoga stoje fizički uzroci.
I to nije samo hipertireoidizam, to je ono o čemu opći liječnik zna i što provjerava.
Ali nedostatak vitamina B12, nedostatak folne kiseline , nedostatak vitamina B6,
posttraumatski stresni poremećaj, trovanje teškim metalima.
Kao i mnogi pacijenti u mojoj praksi, imao sam pacijente koji su razvili opsesivno-kompulzivne poremećaje
zbog trovanja živom, ili epilepsiju zbog trovanja živom.
I sve se to može liječiti, pa čak i trajno i kronično, tj. izliječiti detoksikacijom.
Dakle, to su važne točke u kojima medicina gleda dalje, dalje, dalje, dalje, dalje...
Postoje i drugi trenuci kada ona također gleda u drugom smjeru.
Ali ovo može prijeći na potpuno druge razine, na primjer na temu percepcije izvan tijela.
Da, to bi moglo biti pomalo izvan okvira ove rasprave, ali želim samo ukratko to spomenuti.
Postoje neki fenomeni koje su iskusile mnoge tisuće ljudi, a koje medicina jednostavno ne može objasniti, i
budući da ih ne može objasniti, jednostavno ih zanemaruje.
Ljudi samo odvrte pogled, kao da to nije tamo.
Kao da smo u srednjem vijeku i da nismo imali prosvjetiteljstvo, te da zapravo nije bilo potrebe razjašnjavati
proturječnosti prevladavajućem sustavu poučavanja, prevladavajućem rasponu hipoteza i proširivati hipoteze .
Ovo je hitno potrebno i odavno je trebalo biti uvedeno u medicini.
Ovo također dotiče teme darivanja organa, uklanjanja organa, utvrđivanja smrti itd.
Dakle, još jedan kontekst u kojem kažem da nam je potrebna Reforma 2.0 u medicini kako bi pacijenti bili u boljem položaju.
Trebamo ljude koji su predani i koji će ovo gurati naprijed, jer političari ne slušaju
zahtjeve pacijenata kada ih iznose pojedinci.
Da, ako ih nazoveš i kažeš: "Znam nešto, zar niste htjeli uštedjeti tri milijarde eura godišnje?"
Onda to ionako zanemaruje jer mu drugi govore: Nećemo to raditi, nećemo to raditi.
Ali ako, recimo, milijun pacijenata preplavi poštanski sandučić tog političara, ili parlamentarna skupina ili nadležne
stranke istovremeno podignu glas i formuliraju zahtjev, tada ima puno veću šansu da bude saslušan, jer tada ljudi shvate:
U redu, sljedeći izbori mogli bi biti tijesni.
Želimo li doista tim ljudima jasno dati do znanja da ćemo ih i dalje ignorirati ili ih želimo shvatiti ozbiljno?
I zato kažem da se ljudi moraju organizirati, udružiti snage i dati glas.
Prije nego što prijeđemo na to, spomenuli ste stranke.
Kako to? Na tržištu je, da tako kažemo, sada prilično mnogo novih igrača. Jesu li toga svjesni?
Pa, mislim da novim strankama još uvijek nedostaje dovoljno stručnosti u ovom području.
Ne želim reći da nedostaje volje; ne bih to htio tako reći.
Definitivno postoje znakovi da žele ozbiljnije shvatiti interese građana.
Ali još uvijek nedostaje malo stručnosti kako bi se ovo znanje iz holističke medicine istinski integriralo, što
zapravo poboljšava medicinu na uzročno-orijentiran način.
Jer, još jednom, središnja ideja je: ne može biti lijeka ako uzrok i dalje postoji.
Nijedan trajni lijek nije moguć.
Zato moramo restrukturirati zdravstveni sustav na način koji rješava temeljne uzroke.
Ovo se također odnosi na znanost, gdje također imamo odgovarajuće pogreške.
I ICD kod također.
Znate da su dijagnostički kodovi liječnika isključivo usmjereni na simptome.
Samo piše "gastritis" – ne piše "gastritis zbog egzistencijalne tjeskobe" ili nešto slično. Da, dakle nema veze.
I u tom pogledu istraživanja koja se provode često su manjkava jer ne razlikuju uzroke i
stoga ne pronalaze ono što odgovara tom uzroku.
Tada ćeš pronaći samo nešto što pristaje uz sve odjednom.
I to je obično najotrovnije.
I opet imam problem nuspojava i posljedične štete.
Dakle, kažeš da je to sustavna pogreška koja prožima medicinu?
Da, barem jedan. Dakle, ako uzmete sustavnu pogrešku orijentacije na uzrok, imamo jedan.
Sljedeće se naziva loše upravljanje zdravstvenim sustavom.
Dakle, financijsko loše upravljanje, za koje se ništa ne plaća.
Ono što pomaže, što zaista liječi, nije plaćeno.
Stvari koje imaju malo nuspojava su isključene.
Sve što ima nuspojave je ograničeno.
Senior konzultantima i dalje je dopušteno imati ugovore o bonusima – to znači da za posebno skupe tretmane dobivaju dodatnu
naknadu, dok za jeftinije postupke ne primaju nikakvu naknadu.
Dakle, postoji nekoliko sustavnih pogrešaka zbog kojih pacijenti ne dobivaju ono što im je zaista dobro.
Stoga, o temi medicinskog udruženja i obnove etike u medicini:
Fokus bi trebao biti na osiguravanju da pacijent dobije najbolje moguće liječenje na
temelju svih saznanja koja su liječniku dostupna.
I ne zato što za to dobiva više ili manje novca.
Zato je potrebno zahtijevati da se svi medicinski postupci jednako plaćaju, bez obzira na primijenjenu metodu.
A liječnik mora odlučiti koju metodu treba koristiti.
I da bi mogao donijeti tu odluku, mora biti obučen u sve metode, a ne samo u tri od pet ili šest.
Zato nam je zaista potrebna Reforma 2.0 u zdravstvu kako bismo ga učinili pristupačnijim, održivijim, usmjerenijim na
pacijenta i – evo još jedne vrlo važne točke – sigurnijim.
Da, sigurnost je važna tema. Gdje vidite prostor za poboljšanje?
Da, ovo je postalo vrlo važno pitanje jer u nekoliko područja treba mnogo nadoknaditi.
Dakle, službeno je da se u Njemačkoj mnogo više ljudi podvrgava operacijama nego u susjednim, dobro
industrijaliziranim zemljama, na primjer na kukovima itd.
To znači da smo očito malo velikodušniji kad je riječ o određivanju indikacija za operaciju.
Pitanje je da svaka operacija ima rizike i nuspojave – postoje infekcije, postoje smrti
zbog anestezije, zbog nuspojava operacije itd.
Ovo je tema o kojoj se također široko raspravlja među medicinskom strukom.
Ali su druga pitanja možda još važnija.
Naime, tema Nemesis u medicini .
Ovo je već objavljeno 1970-ih , dovodeći u pitanje da medicina u mnogim područjima nanosi više štete nego koristi.
I sada kad sam spomenuo nuspojave lijekova, postoje podaci utvrđeni i u Njemačkoj, od strane prof. Schönhofera u Bremenu, i
tada u SAD-u, koji pokazuju da u Njemačkoj otprilike 50.000 ljudi umire svake godine od nuspojava lijekova koje
su uzeli ispravno – tj. ne predoziranjem, ne s namjerom samoubojstva ili bilo čim sličnim.
To je bilo prije nego što smo imali koronavirus, prije nego što smo dobili mRNA cjepivo.
To je bio zaista, zaista velik problem, gdje je zbog nuspojava lijekova bilo 200.000 prijema u bolnice.
To znači da je ključno smanjiti upotrebu lijekova s brojnim nuspojavama i zamijeniti ih drugim lijekovima ili
tvarima koje su također učinkovite u liječenju stanja, ublažavaju simptome i imaju manje nuspojava.
Ovo me vraća na temu holističke medicine.
Biljke su često mnogo sigurnije od mnogih drugih stvari.
Naravno da mi je potrebna konvencionalna medicina, nikada ne bih želio da je se riješim.
Stoga smo vrlo, vrlo zahvalni na radu odjela za intenzivnu medicinu, traumatološke kirurgije i slično.
Međutim, postoji stvarna potreba za nadoknadom u mnogim područjima kako bi se podigla svijest o alternativama s
malo nuspojava i uključile ih u prvu liniju liječenja.
Stoga zahtijevamo da udruge pacijenata uvijek prvo primjenjuju lijek s najmanje nuspojava,
pod uvjetom da ima istu, recimo, učinkovitost.
Dakle, to nije dopušteno: jedna se stvar plaća iz fonda zdravstvenog osiguranja, ona koja uzrokuje
štetu, a ona sigurnija, da tako kažemo, plaćaš sam.
Ovo je medicinska praksa drugorazredne i trećerazredne kvalitete, koja je neetična i neopravdano pretvara ljude s manje
novca u žrtve nuspojava. To su stvari koje treba zaustaviti.
I svatko tko se ruga homeopatiji ili biljnoj medicini jednostavno ne zna što ta medicina može postići.
Da, to je nešto gdje bih rekao da ima prostora za poboljšanje.
Imamo vrlo veliki problem kad je riječ o cijepljenju.
Nedavno istraživanje u Americi, koje je sada objavljeno Zaklade Henry Forda pokazuje da kod cijepljene djece, koja
imaju vrlo širok raspored cijepljenja u SAD-u, 57 posto te djece do 10. godine postane kronično bolesno.
U međuvremenu, 17 posto nevakciniranih djece razvije kronične bolesti do navršene 10. godine.
Da budemo iskreni, 40 posto djece postane kronično bolesno zato što su cijepljena.
Naravno, s malo znanstvenog razmišljanja ne mogu se složiti s ovom tvrdnjom, jer sigurno postoje neki prateći čimbenici.
Ali velik broj, 30 posto, 35 posto, može se sa sigurnošću reći, obolijevaju samo zato što su bili više puta cijepljeni.
I ne postoje studije o učincima kombiniranih cjepiva.
Uopće se ne provode nikakva istraživanja. Ne postoje prave placebo analize.
To znači da i ovdje ponovno vidimo trag novca. Zašto nisu napravljeni?
Dakle, djeci se daju lijekovi bez da su provedene ikakve placebo-kontrolirane studije.
Smatramo to osuđujućim, kao i mi u Udruzi za zaštitu pacijenata i Medicinskoj udruzi.
Stvari treba pažljivo ispitati i analizirati na temelju dokaza .
S cijepljenjem protiv COVID-19, odnosno mRNA cijepljenjem, na raspolaganju nam je nova tehnologija, u kojoj
se, recimo, koriste male mašine za proizvodnju proteina koji mogu uzrokovati ozbiljnu štetu tijelu.
A te su male mašine putem pakiranja, lipidnih nanočestica , transportirane u sve stanice tijela.
Nastavljaju imati učinak čak i nakon mjeseci i godina, kako sada otkrivaju studije i istraživanja.
To znači da su ljudima ugrađivali vremenske bombe i sugerirali im da je to cijepljenje.
Učinkovitost ove cjepiva, kao i njegova sigurnost, nikada nisu dokazane.
Nikada nije štitilo od infekcije. Također nikada nije bilo predmet istraživanja.
Ovo je postalo ogroman zdravstveni problem, stoga zahtijevamo da se sve odobrenja za ove tvari povuku dok se sve ne razjasni.
Jer čak i sada sve više ljudi umire od nuspojava, iako su te vakcine primijenjene prije dvije ili tri godine.
To se može utvrditi krvnim testovima, testovima tkiva, vaskularnim testovima – na primjer, ako obavite obdukciju pacijenata
s moždanim udarom, trombi sadrže te šiljaste proteine .
Prema onome što su nam rekli, oni bi zapravo trebali nestati nakon 14 dana.
Nakon dvije i pol godine, oni su još uvijek tamo. Ovo se nalazi u tumorima.
Dakle, sve to također treba pregledati.
I tu vam treba prisjetiti licence.
Kad je riječ o cijepljenju djece, sve bi preporuke zasad trebalo obustaviti, tako da u početku bude samo
preporuka liječnika i, ne znam, možda i odluka roditelja, dok se ne potvrde rezultati studije.
A da biste to učinili, morate provesti čiste studije.
To znači da više ne možemo dopustiti proizvođačima da iznose tvrdnje i predstavljaju studije bez
ikakve provjere. Trenutno se one ne provjeravaju.
Imamo regulatorno tijelo za sigurnost lijekova, Institut Paul Ehrlich, koje je u slučaju cjepiva protiv COVID-19
slijepo prihvatilo specifikacije proizvođača i nije provelo nikakve provjere serija niti mnoge druge provjere.
Kad je riječ o dječjim cijepljenjima, stvari se prijavljuju, ali nema provjera.
Ovo je nešto u čemu bih rekao da moramo sustići zaostatke kad je riječ o sigurnosti lijekova.
U tu svrhu potrebno je da imenujemo neovisne stručnjake na sve više zdravstvene dužnosti.
To znači da bi svi donositelji odluka koji su posljednjih godina bili aktivni u tim odborima, po mom
mišljenju, trebali biti smijenjeni u ovom trenutku.
Jer se može dokazati da pojedinac nije djelovao znanstveno i nije djelovao u interesu stanovništva.
I u ovom trenutku mora se formirati neovisni tim stručnjaka koji može neovisno i ponovno pregledavati studije.
I, naravno, neprihvatljivo je da lobisti ulaze i izlaze u hodnicima Ministarstva zdravstva i njima diktiraju zakonodavstvo.
I ovdje nam trebaju nezavisni političari da to učine.
I zato bi možda bilo potrebno ukloniti političare iz ovog stranačkog sustava, ukloniti donositelje zdravstvenih
politika iz stranačkog sustava i zamijeniti ih stručnjacima koji predstavljaju mnoštvo različitih gledišta.
Drugim riječima, gdje se spajaju stručna znanja iz širokog spektra područja.
Ne mogu vam danas ovdje pokazati konačni nacrt toga.
Mogu samo vidjeti da imamo pogrešne politike na mnogim razinama, pri čemu lobisti vrše utjecaj na samom vrhu politike.
Politika određuje što najviše zdravstvene vlasti, STIKO, PEI i RKI, imaju reći vanjskom svijetu, da tako kažemo.
To nije znanost. I to dovodi pacijente u opasnost.
A to nije primjereno demokraciji, kako kažu, ne odražava se dobro na vas.
Trebalo bi biti o interesima pacijenata, o obrazovanju i znanju, o medicini utemeljenoj na dokazima.
Imam još jedno pitanje. Što znači "temeljeno na dokazima"?
Da, temeljeno na dokazima može se tumačiti na više načina.
Smatramo da je razumno govoriti o medicini utemeljenoj na dokazima samo ako se uzme u obzir iskustvo pojedinog pacijenta.
Znanstveno utemeljena praksa u osnovi znači vaganje koristi i štete.
Dakle, na kraju, mora biti pozitivna računica.
Dakle, sve stvari imaju nuspojave i opasnosti.
Ali mora postojati jasna korist da bi nešto bilo opravdano, moralno opravdano, etički opravdano.
I ova razmatranja moraju biti moguća na individualnoj osnovi.
A onda je, na primjer, jedan od suosnivača medicine utemeljene na dokazima, David Sackett.
Na primjer, on je jasno izjavio da postoje dokazi iz studija.
Već sam raspravljao o problemu da se studije također mogu manipulirati i falsificirati.
Stoga, iako su dokazi iz studija važni, oni nisu jedini odlučujući čimbenik.
Štoviše, često je moguće koristiti samo statističke prosjeke.
A ako je statistička prosječna visina 1,70 m, a statistički muškarac 1,90 m, onda se jednostavno više ne uklapaš.
Isto je i s mnogim simptomima bolesti, jer rezultati istraživanja ne odražavaju stvarnu stvarnost pojedinca.
I zato je važno zahtijevati da se uzme u obzir i individualno iskustvo te da se uzmu u obzir i
želje pacijenta, osobito njegove želje i vrijednosti.
Jedna osoba još uvijek želi da se nešto riješi, a druga to više ne želi.
I da se uzima u obzir i liječnikova stručna stručnost.
Kroz svoje mnoge godine profesionalnog iskustva stekao je iskustvo s A, B, C, D, E, a također i s ovim pacijentom.
A ako on sada dođe do zaključka o ovome, onda se to ne smije odbaciti olako.
Samo zato što negdje postoji studija s nekom prosječnom vrijednošću.
Međutim, često nije jasno je li studija doista randomizirala uzroke prisutne kod ovog pacijenta .
Kao što sam rekao, imamo sustavni nedostatak na znanstvenoj razini jer se randomizacija ne
provodi ispravno prema različitim uzrocima bolesti.
Randomizirano znači da ispitujem različite grane studije.
Neki, da tako kažemo, sada imaju mnogo ožiljaka, dok drugi uopće nemaju nijedan.
Da je pitanje ožiljaka također obuhvaćeno, zajedno sa zagađenjem okoliša.
Na primjer, jedna osoba ima trovanje živom i visoke rezultate , druga ima alergije, a treća nema nijedan od tih problema.
Morate to promatrati na diferenciran način da biste vidjeli: u redu, kako različite kohortne
skupine reagiraju na određene mjere liječenja.
Dakle, razmišljanje utemeljeno na dokazima mora se razmotriti na tri načina.
I dokazi iz studije i dalje trebaju biti podvrgnuti daljnjoj provjeri, jer u njima vidimo značajne nedostatke.
Ovo je također službeno poznato i već je bilo predmetom velikih znanstvenih konferencija.
Činjenica da mnoge studije ovdje imaju metodološke nedostatke i da je došlo do očite manipulacije –
to jest, falsifikacija i pokušaja falsifikacije.
A onda se to kasnije prodaje kao znanost.
Ovo izlaže pacijente lažnom konceptu znanosti ili lažnoj znanosti.
I tako znanost više nije naš prijatelj i pomagač, nego opasnost s kojom se suočavamo.
I zato, osobito u području medicine, trebamo Reformaciju 2.0 – ponavljam se – kako bismo osigurali i
uspostavili sigurnost za ljude i najbolju moguću kvalitetu.
Neovisno o profitnim interesima određenih sudionika u zdravstvenom sektoru.
Ali to bi također smanjilo troškove gospodarstvu, što bi bio poželjan sporedni učinak.
Može se pretpostaviti da.
Sada imamo problem da su oni na vlasti nevoljni odustati od svoje moći, te je malo vjerojatno da će to učiniti dobrovoljno.
A ako kažu da ni nove stranke to zapravo nemaju na svom dnevnom redu, onda od njih ne može biti očekivano nikakvo poboljšanje.
Koji je vaš pristup? Kako stanovništvo može utjecati na to?
Ne bih crtala tako sumornu sliku. Ne znamo.
Do sada mi se čini da ne traže dovoljno pluralističkih savjeta.
Pa imam dojam da oni i dalje samo idu kod zdravstvenih osiguravajućih društava ili farmaceutskih
tvrtki i slušaju što god oni kažu, a da zapravo nisu poslušali što pacijenti imaju za reći.
Dakle, ako osigurate da se glasovi pacijenata čuju, vjerujem da bi različite strane bile vrlo otvorene za to.
I zato je potrebno da se pacijenti organiziraju.
Zato postoji ova udruga za zaštitu pacijenata pod nazivom "Natürlich gesund werden für alle e.V."
(www.natuerlichgesundwerdenfueralle.org). Godišnja članarina iznosi 30 eura.
Naravno, bili bismo oduševljeni kad bi mnogi od onih koji danas slušaju rekli: u redu,
podržavamo ovo. To je neka vrsta udruge pacijenata.
Dakle, od toga nema izravne koristi, ali to bi moglo doći kasnije, ako ih bude mnogo i tako dalje.
Ali smo dobrodošli udružiti snage i zajedno poduzeti akciju.
To znači da ako postoji problem koji želimo promijeniti, svi možemo istovremeno napisati e-mail ili
svi možemo istovremeno napisati pismo ili čestitku.
I to ostavlja dojam. Na taj su način žene također uspjele utvrditi jednakost u ustavu.
Bila je to kampanja s razglednicama. U redu, brojevi su također bili važni.
Spomenuli ste tu udrugu za zaštitu pacijenata u koju se ljudi mogu registrirati.
Postoje li još neki načini za podršku ovoj svrsi?
Da, tako je to s udrugom za zaštitu pacijenata.
Možete postati član za 30 funti godišnje, kao što sam rekao. To si svatko može priuštiti.
A druga stvar je da mi u Medicinskom udruženju na našoj web-stranici imamo gumb pod nazivom
"Sudjeluj" , koji je dio Hipokratove prisege.
Tamo se možete prijaviti da budete obaviješteni kada, na primjer, pokrenemo kampanje za promicanje
poboljšanja u jednom ili drugom području zdravstvenog sustava.
A postoji i mogućnost – ovdje sam to ukratko demonstrirao, možda vam to mogu pokazati – pripremili smo popis potpisa.
Dakle, kad ste kod kuće i družite se s prijateljima te pričate o zdravlju i o tome koliko je sve loše ili što
ne funkcionira, onda im, molim vas, pokažite ovu peticiju i zamolite ih da je i oni potpišu.
Tada ćeš također biti obaviješten kada bude još jedna promocija koja će istaknuti jedan ili dva boda.
Dakle, slučaj je da osoba jednostavno ima pravo biti obaviještena.
Ovo je izjava o suglasnosti da možemo koristiti adresu e-pošte.
Da, hvala vam puno.
Nema na čemu.
Dr. Sonja Reitz, hvala vam na ovom intervjuu. Želim vam sve najbolje i nadam se da ćemo se ponovno vidjeti sljedeći put.
Puno vam hvala.