Све више људи развија деменцију и Алцхајмерову болест, око 1,8 милиона у Немачкој; више од 10 процената пати од депресије.
И такође има све више лекова, неге, трошкова и страхова у вези с тим.
Данас разговарам са специјалистом за општу медицину, психотерапију и натуропатски третман.
Она је портпаролка удружења за заштиту пацијената "Natürlich gesund werden für alle e.V." (Природно здравље за све) .
Она је такође управна директорка, суоснивачица и портпаролка медицинског стручног удружења "Хипократов завет".
Ова асоцијација је себи поставила за циљ обнову етике у медицини.
У многим случајевима лобирање и финансијски разлози су превагнули.
Често на штету пацијената, каже др Соња Рајц. Добродошли у наш студио.
Да, хвала вам пуно на позиву. Веома ми је драго што сам овде и надам се да могу допринети
овој теми, која је од интереса за многе људе.
Да. Др Рајц, ви увек говорите о одрживости када је у питању исцељење.
Шта мислите да не иде како треба, на пример у вези са деменцијом?
Да, већ сте укључили кључну реч у своје питање.
Чињеница је да се здравствена заштита веома често не односи на исцељење.
И управо због тога одрживост у здравственом сектору није само по себи разумевана.
Да би особа постала здрава, најпре је потребно уклонити све што ју је разболело.
А ако никоме то не интересује, онда је јасно да то може постати, рецимо, стално понављајућа хронична болест ако не истражим
узроке и не лечим их, или ако чак ни не упознам људе, студенте, са тим узроцима током њихових медицинских студија.
Многи општи лекари би сада негирали да они природно не постављају питања о узроцима.
Можете ли то појаснити? Зашто сте дошли до тог закључка?
Да, као што сигурно знате, нивои холестерола често су на мети општих лекара као узрок болести, као да су сами кривац, такорећи.
Постоји довољно литературе и доказа који указују да нивои холестерола нису узрок, већ у најбољем случају
симптом А или Б, и сами по себи не изазивају болест.
Прави узроци леже негде другде и често се занемарују.
Да се вратим на ваше питање о деменцији, да, и то је део тога.
Деменција је само један симптом: особа више не може да памти ствари, може да има промене расположења које сама не
може да објасни, а које ни њени рођаци не могу да објасне.
Ово такође може имати много узрока, баш као и депресија.
А узроци нису систематски истражени.
Само бих желео да наведем неколико примера, ако је то у реду.
На пример, добро је познато, а такође је објављено у British Medical Journal, да више од 20 одсто људи
старијих од 60 година има поремећај апсорпције витамина Б12.
Витамин Б12 није само обичан витамин; он је важан за размишљање, за имуни систем, за
концентрацију, као и за емоционалну добробит.
Ако лекари не испитују ниво овог витамина током уобичајених скрининг прегледа , природно је да ће недостатак бити занемарен.
Постоји читав низ лекова који доприносе томе да се витамин Б12 не апсорбује, чак и ако се унесе довољно.
Дакле, и даље имамо неколико фактора који би могли довести до таквог дефицита витамина Б12. То такође није узето у обзир.
Значи, ризикујем Алцхајмерову болест, деменцију и, узгред, депресију када је у питању недостатак витамина Б12.
Да, може се рећи да би, у интересу пацијената, свака здравствена осигуравајућа компанија требало да има
највећи интерес да систематски проверава нивое витамина Б12 од 50. године старости па надаље.
Међутим, нивои у крви нису довољни; потребно је спровести анализу урина, јер постоје параметри који пружају тачнију индикацију.
А затим предузмите циљане превентивне мере како бисте спречили развој хроничних,
озбиљних болести као што су анемија и депресија.
Недостатак витамина Б12 такође може довести до тешке депресије, па чак и психотичних поремећаја.
Иначе, ово се односи и на читаву гомилу људи који сада прате вегетаријанску или
веганску исхрану и не обраћају довољно пажње на то.
Дакле, прилично их је доста који су веома, веома свесни тога и такође узимају суплементе исхране.
Али други сматрају да је довољно једноставно јести биљке, и тада је недостатак Б12 неизбежан.
И зато је оно што сам управо рекао такође примењиво на млађе људе, на жене, посебно на труднице, које имају повећане потребе.
И ово је један такав пример. Поред тога, постоје и други уобичајени узроци болести који се једноставно не истражују.
Резултат је да хроничне болести постају све учесталије, а здравствена заштита све скупља.
Ништа од овога није у најбољем интересу пацијената. Али чије интересе то служи?
И подразумева се да фармацеутска индустрија посебно има користи од тога да има што више хронично болесних, дугорочних пацијената.
А сада се човек запита, да ли је то заиста случај?
У крими романима увек кажу да пратите траг новца. Да ли је то заиста тако?
А ако погледате ближе, можете видети да то почиње током њихових студија, да се лекари, медицински стручњаци и студенти
систематски обучавају да развијају рефлексе на основу слогана:
Овај симптом овог лека, овај симптом овог лека.
И узрочно размишљање, логичко размишљање, оно што нам је Просветитељство заправо научило, наиме да постављамо
питања о узроцима и затим их елиминишемо како бисмо постигли трајне, одрживе ефекте, постепено се губи.
Потом следи прање мозга које већина лекара доживи касније, када недељно добијају четири или пет сјајних
брошура, наравно бесплатно, које их у суштини уче шта треба да мисле до краја живота.
Постоје индикације да фармацеутска индустрија врши утицај већ у веома раној фази, при чему професори добијају
финансирање од трећих страна од фармацеутске индустрије – а ако се не постигну жељени резултати, студија се не објављује.
Ми смо упознати са свим овим проблемима, па су у питању уобичајени осумњичени.
Дакле, мора се рећи да у свом садашњем облику ово не служи првенствено интересима пацијената у систему здравствене заштите.
И то је веома, веома тешка ситуација, веома лоша ситуација, коју хитно морамо променити.
Ако су нам вредности важне, ако су нам хуманитарне вредности важне, морамо успоставити
здравствени систем оријентисан на пацијента.
И неће успети све док доносиоци одлука нису упознати са системом здравствене заштите, његовим садржајем и грешкама у том садржају,
и доносе искључиво политичке или искључиво финансијске одлуке.
Постоје стални разговори о приходној страни фондова здравственог осигурања, повећању доприноса и тако даље.
Али повећања доприноса не чине медицину бољом.
Сваки законодавни мандат се говори о смањењу трошкова у систему здравствене заштите – затим се састављају буџети, а
затим се уводе неке врсте фиксних накнада које лекари примају.
Али то је такође контролисано. Можете ли то појаснити?
Да, нажалост, тако је, апсолутно сте у праву.
Дакле, у табелама са накнадама видимо значајно ниску надокнаду за разговор о медицини.
Међутим, разговарати о медицини није лако. Не кажем ти само шта да радиш. Разговарати о
медицини значи прво сазнати како је болест настала.
Шта се догодило? Шта си доживео? Да ли је било шокова? Да ли је било операција?
Да ли постоје ожиљци? Да ли је било проблема са зарастањем рана?
На пример, многи људи нису свесни да ожиљци могу бити значајан узрок болести јер прекидају меридијане .
Проблем са меридијанима је у томе што лекари о њима не уче током студија.
Током студија лекари не уче систематски који меридијани у телу обављају које функције и какве су
последице ако су пресечени или енергетски блокирани.
То значи да недостатак знања у холистичкој медицини такође утиче на квалитет медицине.
Зато позивамо удружења пацијената и медицинска удружења, на пример, да снажније интегришу холистичку медицину,
јер знање које она пружа може спречити многе, многе случајеве бола и хроничних болести, на пример.
Међутим, општи лекар ће тврдити да меридијани не постоје јер се не може наћи ниједан физиолошки корелат .
Дакле, не постоји меридијан који то представља.
Више бих волела да данас не отварам ту дискусију. Оно што кажете није тачно.
Само зато што то каже општи лекар, не значи да је то истина.
Током студија општих медицине лекаре стално уче да морају да верују у хомеопатију или
меридијане или шта год, али то је глупост.
То је једноставно бесмислица. Научно је доказано да су високе потенције ефикасне и да закон сличности функционише, што значи
да је хомеопатија потврђена у погледу својих основа и исхода .
Баш као и у акупунктури, руски истраживачи су открили да акупунктурни меридијани,
на пример, показују промењену проводљивост.
Све је ово научно доказано.
Само што се не појављује у медицинским студијама.
То значи да медицинске студије више нису научне, више нису заиста научне, већ су, може се рећи, нека врста "вежбеног акта".
Не желим да будем превише директан, али чињеница је да студенти не уче оно што им је потребно да знају како би људе
одржавали здравим или лечили болести у њиховим коренима.
Зато нам је потребна реформа, укључујући и медицинске студије, која се бави кореним узроцима.
Говорили смо о одрживости на почетку.
Па зар лечење симптома није краткорочно решење?
Да, лечење симптома је одрживо ако сте, на пример, елиминисали узрок.
То значи да сте имали несрећу, несрећа је престала.
Онда лечење симптома, лечење прелома кости, огреботине, шта год да је било, изузетно је корисно и веома помаже.
Оријентација на симптоме је прикладна када узрок више не постоји.
Али ако, на пример, патите од хроничног егзистенцијалног стреса и због тога имате бол у
стомаку, а затим само узмете лек за стомак...
А онда престанеш да га узимаш и поново имаш болове у стомаку – јер узрок, наравно, није нестао.
Дакле, ако не елиминишете узроке, симптом ће остати.
И наравно, није увек тако лако као што то звучи.
Понекад имате и мултифакторске болести, што значи да можете имати четири или пет узрока истовремено.
А онда, наравно, морате да потражите узроке и да их лечите.
А онда такође имате већи утицај на одрживо дугорочно исцељење.
Могу ово да кажем на основу више од 30 година практичног искуства.
Специјализујем се за лечење хроничних болести, које су, наравно, прошле кроз све и испробале цео
конвенционални медицински програм, а то им није помогло.
А онда урадим, не знам, неку терапију ожиљака, и онда је проблем трајно решен за, рецимо, три четвртине сата.
Па, могу вам навести пример пацијенткиње која је дошла код мене са депресијом, поремећајима спавања и наводном психонеурозом
, која је раније подвргнута двема операцијама плућа.
Лекари то нису озбиљно схватили и лечили су их психотропним лековима, послали су их у
психијатријско одељење – психосоматика, итд.
Адекватно сам третирао ожиљке од ове операције плућа и позабавио се траумом коју је пацијент претрпео зато што
га лекари нису озбиљно схватили – што је, узгред, такође траума која може довести до болести.
То је нешто о чему треба да будете свесни. Лекари нису увек у праву, а ни психотерапеути.
Да, депресија не мора нужно бити изазвана неуротским конфликтом или нечим сличним. Она може имати и друге узроке.
И тамо, као што сам рекао, уклонио сам ожиљке и лечио трауму.
То је трајало три четврт сата, а затим се после три недеље вратила на посао.
И њој је требало да буде омогућено превремено пензионисање. Толико је била лоша ситуација.
Па, само сам хтео да кажем да холистичка медицина има много решења.
А медицински систем у целини постао би много, много ефикаснији и такође јефтинији ако би се ово
систематски користило на узрочно оријентисан начин.
Дакле, не само холистичка медицина ради саме холистичке медицине.
Холистичка медицина тражи многе узроке болести. Она тражи тровање тешким металима и избацује их из организма.
И колико људи изгуби срчану аритмију зато што су елиминисали тешке метале?
Колико људи може истовремено затруднети када су раније били неплодни?
Јер они уклањају тешке метале. Ово су само неки примери.
Електросмог је још један проблем – који се и данас схвата превише лако.
Међутим, постоје и студије које показују да број тумора на мозгу расте, да учесталост рака расте и да су
проблеми са концентрацијом код деце све чешћи, и да је то зависно од коришћења мобилних телефона.
Дакле, само сам хтео да кажем да има много, много примера.
Који су други узроци болести важни, али често занемарени? Посттрауматско стресно поремећај.
Овде је веома важна ствар: људи не схватају да када су, на пример, анестезирани, њихово
тело и даље осећа бол, само га не доживљава.
Да, и понекад анестезија није довољно дубока, што може довести до посттрауматског стресног поремећаја, који
такође може изазвати хроничне болести, и менталне и физичке.
И све ове ствари могу да се науче, рецимо, људима, студентима.
Не треба ми много времена да једноставно кажем: то можете сазнати ако урадите ово и оно;
само морате да узмете медицинске историје .
И сада, враћајући се на ваше питање, ако систем накнада у потпуности спречава лекаре да воде анамнезу
пацијената, и ако медицинска истраживања спречавају лекаре да сазнају узроке, онда да, одрживост није загарантована.
Зато кажем да имамо огромне, огромне потенцијалне уштеде у милијардама ако бисмо интегрисали узроке у
медицинска истраживања и лечење у ординацијама лекара, а холистичка медицина је део тога; без ње то неће успети.
Али то је сама по себи добра вест, јер би трошкови заправо могли бити смањени и пацијенти би могли имати додатне предности.
Хајде да се поново вратимо на ову психосоматику.
То је у основи последња карта коју доктор игра када све његове дијагностичке процедуре и конвенционално
медицинско знање не успеју; онда је то психосоматски случај.
Да, схватате ли да говорите са специјалистом за психосоматску и психотерапеутску медицину.
У реду, па опет сасвим оправдано дотичете болну тачку.
Тако је једноставно: психотерапеути, било да су психолози или лекари психотерапије, уче да када имају
депресивни синдром, морају да траже конфликте или шта год.
Оно што сте заборавили или вам нису рекли јесте да иза овога често стоје физички узроци.
И то није само хипертиреоидизам, то је оно о чему општи лекар зна и шта проверава.
Али недостатак Б12, недостатак фолне киселине , недостатак Б6, посттрауматски стресни поремећај, тровање тешким металима.
Као и многи пацијенти у мојој пракси, имао сам пацијенте који су развили опсесивно-компулсивне поремећаје
због тровања живом, или епилепсију због тровања живом.
И све се то може лечити, чак и трајно и хронично, односно излечити детоксикацијом.
Дакле, то су важне тачке у којима кажем да медицина гледа у другу страну, у другу страну, у
другу страну, у другу страну, у другу страну...
Постоје и други тренуци када она такође одвраћа поглед.
Али ово може да пређе на потпуно другачије нивое, на пример, на тему вантелесне перцепције.
Да, то можда излази мало изван оквира ове дискусије, али желим само укратко да се дотакнем тога.
Постоје неки феномени које су доживеле многе хиљаде људи, а које медицина једноставно не може да објасни, и
пошто их не може објаснити, она их једноставно игнорише.
Људи само одвраћају поглед, као да то не постоји.
Као да смо у средњем веку и да нисмо имали Просветитељство, и да заправо није било никакве потребе да се разјасне
противречности доминантном систему учења, доминантном спектру хипотеза и да се прошире те хипотезе .
Ово је хитно потребно и одавно је требало да се уведе у медицини.
Ово такође дотиче теме донирања органа, уклањања органа, утврђивања смрти и сл.
Дакле, ово је још један контекст у којем кажем да нам је потребна Реформација 2.0 у медицини како би се пацијентима боље бринуло.
Потребни су нам људи који су посвећени и који ће ово гурати напред, јер политичари не
слушају захтеве пацијената када их износе појединци.
Да, ако их позовете и кажете: "Знам нешто, зар нисте хтели да уштедите три милијарде евра годишње?"
Онда он то ипак игнорише јер му други говоре: "Нећемо то да радимо, нећемо то да радимо."
Али ако, на пример, милион пацијената преплави поштанско сандуче овог политичара, или ако парламентарна група или надлежне
странке истовремено подигну глас и формулишу захтев, онда он има много већу шансу да буде саслушан, јер тада људи схватају:
У реду, следећи избори могли би бити тесни.
Да ли заиста желимо да овим људима јасно ставимо до знања да ћемо их и даље игнорисати, или желимо да их схватимо озбиљно?
И зато сам рекао да се људи морају организовати, удружити снаге и учинити да се њихов глас чује.
Пре него што пређемо на то, поменули сте странке.
Како то? Сада, такорећи, на тржишту има прилично много нових играча. Да ли су они тога свесни?
Па, мислим да новим партијама и даље недостаје довољно стручности у овој области.
Не желим да кажем да недостаје воља; не бих хтео да то тако формулишем.
Дефинитивно постоје знаци да желе озбиљније да схвате интересе грађана.
Али и даље недостаје мало стручности да би се заиста интегрисало ово знање из холистичке медицине, које
заправо унапређује медицину на узрочно оријентисан начин.
Јер, још једном, централна идеја је: не може бити лека ако узрок настави да постоји.
Није могуће трајно излечење.
Зато морамо реструктурирати систем здравствене заштите на начин који се бави основним узроцима.
Ово се такође односи на науку, где такође имамо одговарајуће грешке.
И ИЦД код такође.
Знате да су дијагностички кодови лекара искључиво оријентисани на симптоме.
Написано је само "гастритис" – не пише "гастритис због егзистенцијалне
анксиозности" или нешто слично. Да, тако да нема везе.
И у том погледу, истраживање које се спроводи често је неисправно јер не прави разлику између узрока
и стога не проналази оно што одговара тим узроцима.
Онда ћеш пронаћи само нешто што иде уз све одједном.
И то је обично најтоксичније.
А онда опет имам проблем са нуспојавама и последичном штетом.
Значи, кажете да је то систематска грешка која провија медицину?
Да, барем један. Дакле, ако узмете систематску грешку у оријентацији узрока, имамо један.
Следећи се зове лоше управљање у систему здравствене заштите.
Дакле, финансијско неспособно управљање – ништа од овога није плаћено.
Оно што помаже, што заиста лечи, није плаћено.
Ствари које имају мало нежељених ефеката су искључене.
Све што има нежељене ефекте је ограничено.
Још увек је дозвољено да старији консултанти имају уговоре о бонусима – то значи да добијају додатну накнаду за нарочито
скупе третмане, док за јефтиније процедуре нису плаћени.
Постоји неколико систематских грешака које доводе до тога да пацијенти не добијају оно што им заправо највише одговара.
Стога, у вези са медицинским удружењем и обнављањем етике у медицини:
Фокус треба да буде на томе да се обезбеди да пацијент добије најбоље могуће лечење
засновано на свим знањима која су лекару доступна.
И не зато што за то добија више или мање новца.
Зато је неопходно захтевати да се све медицинске процедуре плаћају подједнако, без обзира на коришћену методу.
А доктор мора да одлучи који метод треба да се користи.
И да би он могао да донесе ту одлуку, он мора бити обучен за све методе, а не само за три од пет или шест.
Зато нам заиста треба Реформа 2.0 у здравству како бисмо га учинили приступачнијим, одрживијим, више оријентисаним на
пацијенте и – ево још једне веома важне тачке – безбеднијим.
Да, безбедност је важна тема. Где видите простор за побољшање?
Да, ово је постало веома важно питање јер у неколико области има много тога што треба надокнадити.
Дакле, званично је да много више људи у Немачкој подвргава операцијама него у суседним, добро
индустријализованим земљама, на пример на куковима итд.
То значи да смо очигледно мало великодушнији када је у питању одређивање индикација за операцију.
Питање је да свака операција има ризике и нежељене ефекте – постоје инфекције, постоје смртни случајеви
услед анестезије, услед нежељених ефеката хирургије итд.
Ово је тема која се такође широко дискутује међу медицинском професијом.
Али нека друга питања су можда још важнија.
Наиме, тема Немезиде у медицини .
Ово је већ објављено 1970-их , постављајући питање да ли медицина у многим областима чини више штете него користи.
И сада када сам поменуо нежељене ефекте лекова, Постоје подаци утврђени и у Немачкој, од стране проф. Шенхофера у Бремену, и у
то време у САД, који показују да у Немачкој отприлике 50.000 људи годишње умре од нежељених ефеката лекова које су
узели исправно – односно не услед предозирања, нити са самоубилачком намером или било чега сличног.
То је било пре него што смо имали коронавирус, пре него што смо добили мРНК вакцину.
То је био заиста, заиста велики проблем, када је људима због нежељених ефеката лекова било 200.000 пријема у болнице.
То значи да је неопходно смањити употребу лекова са бројним нежељеним ефектима и заменити их другим лековима или
супстанцама које су такође ефикасне у лечењу тог стања, ублажавају симптоме и имају мање нежељених ефеката.
Ово ме враћа на тему холистичке медицине.
Биљке су често много безбедније од многих других ствари.
Наравно да ми је потребна конвенционална медицина, никада не бих желео да је укинем.
Зато смо веома, веома захвални на раду који су обавиле интензивна нега, трауматска хирургија и слично.
Међутим, постоји стварна потреба да се у многим областима надокнади заостатак како би се подигла свест о алтернативама
са мало нежељених ефеката и укључиле у прву линију лечења.
Зато захтевамо да удружења пацијената увек прво примењују лек са најмање нежељених ефеката,
под условом да има исту, рецимо, ефикасност.
Значи, то није дозвољено: једну ствар плаћа фонд здравственог осигурања, а другу, која изазива штету и
која је, такорећи, безбеднија, морате сами платити.
Ово је медицина другог и трећег реда, што је неетично и неоправдано чини жртвама нуспојава људе са
мање новца. Ово су ствари које треба зауставити.
И свако ко се руга хомеопатији или биљној медицини једноставно не зна шта ова медицина може да постигне.
Да, то је нешто где бих рекао да има простора за побољшање.
Имамо веома велики проблем када је у питању вакцинација.
Недавна студија у Америци, која је сада објављена Фондације Хенри Форд показује да код вакцинисане деце, која у САД
имају веома широк распоред вакцинације, 57 одсто те деце постане хронично болесно до навршених 10 година.
У међувремену, 17 одсто невакцинисане деце развије хроничне болести до десете године.
Да кажем отворено, 40 одсто деце се разболи хронично зато што су вакцинисани.
Наравно, са мало научног размишљања, не могу да се сложим са овом тврдњом, јер свакако постоје неки пратећи фактори.
Али велики број, 30 одсто, 35 одсто, може се са сигурношћу рећи, разболева се само зато што су више пута били вакцинисани.
И нема доступних студија о ефектима комбинованих вакцинација.
Уопште се не спроводе никаква истраживања. Не постоје праве анализе плацеба.
То значи да и овде поново видимо траг новца. Зашто нису направљени?
Значи, деци се дају лекови без икаквих плацебо-контролисаних студија.
Сматрам ово за осуђујуће, као и ми у Удружењу за заштиту пацијената и Медицинском удружењу.
Ствари треба пажљиво испитати и анализирати на основу доказа .
Са вакцинацијом против КОВИД-19, или тачније мРНК вакцинацијом, на располагању нам је нова технологија, у
којој, рецимо, мале машине производе протеине који могу изазвати озбиљна оштећења организма.
А ове мале машине су преношене у све ћелије организма путем упаковања, липидних наночестица .
Они настављају да делују чак и након месеци и година, како сада откривају студије и истраживања.
То значи да су имплантирали временске бомбе у људе и сугерисали им да је то била вакцинација.
Ефикасност ове вакцинације, као и њена безбедност, никада нису доказане.
Никада није штитило од инфекције. Такође никада није било предмет истраживања.
Ово је постало огроман здравствени проблем, па захтевамо да се све дозволе за ове супстанце пониште док се све не разјасни.
Јер чак и сада све више људи умире од нуспојава, иако су ове вакцинације дате пре две или три године.
Ово се може утврдити тестовима крви, тестовима ткива, васкуларним тестовима – на пример, ако извршите аутопсију пацијената
са можданим ударом, тромби садрже ове шиљкасте протеине .
Према ономе што су нам рекли, они би заправо требало да нестану након 14 дана.
Након две и по године, они су још увек тамо. Ово се налази у туморима.
Дакле, све то такође треба прегледати.
И ту вам треба подсетник за лиценцу.
Када је реч о вакцинацији деце, све препоруке за сада треба ставити на чекање, тако да у почетку буду само
докторска препорука и, не знам, можда и родитељска процена, док се не потврде резултати студије.
А да бисте то урадили, морате спровести чисте студије.
То значи да више не можемо дозволити произвођачима да износе тврдње и представљају студије без
икакве провере. Тренутно се те студије не проверавају.
Имамо регулаторно тело за безбедност лекова, Институт Паул Ерлих, који је слепо прихватио спецификације произвођача
за вакцину против КОВИД-19, није спровео ниједну проверу серија и није проверио многе друге ствари.
Када је реч о вакцинацији деце, ствари се пријављују, али нема провера.
Ово је нешто у вези са чим бих рекао да имамо шта да надокнадимо када је у питању безбедност лекова.
У ту сврху неопходно је да именовањемо независне стручњаке на све више ранге здравствене власти.
То значи да би сви доносиоци одлука који су у последњих неколико година били активни у овим одборима, по
мом мишљењу, у овом тренутку требало да буду разрешени.
Јер се може доказати да сваки појединац није поступао научно и није деловао у интересу становништва.
И у овом тренутку мора да се формира независан тим стручњака који може поново и поново независно прегледати студије.
И, наравно, неприхватљиво је да лобисти улазе и излазе у ходницима Министарства здравља и диктирају им законодавство.
И овде нам требају независни политичари да то ураде.
И зато је могуће да ће бити потребно уклонити политичаре из овог партијског система, уклонити креаторе здравствене
политике из партијског система и заменити их стручњацима који представљају мноштво различитих ставова.
Другим речима, где се специјалистичка експертиза из најразличитијих области уједињује.
Не могу ти данас овде показати коначан нацрт за то.
Ја могу само да видим да имамо погрешне политике на многим нивоима, а лобисти врше утицај на самом врху политике.
Политика одређује шта највиши здравствени органи, STIKO, PEI и RKI, имају да кажу спољном свету, такорећи.
То није наука. И то доводи пацијенте у опасност.
И то није достојно демократије, како кажу, не одражава вас у добром светлу.
Требало би да буде о интересима пацијената, о образовању и знању, о медицини заснованој на доказима.
Имам још једно питање. Шта значи "засновано на доказима"?
Да, засновано на доказима може се тумачити на више начина.
Сматрамо да је разумно говорити о медицини заснованој на доказима само ако се у обзир узме искуство појединачног пацијента.
Доказано засновано у основи значи процењивање користи и штете.
Дакле, на крају, то мора бити позитивна прорачун.
Дакле, све ствари имају нуспојаве и опасности.
Али да би нешто било оправдано, морално оправдано, етички оправдано, мора постојати јасна корист.
И ово разматрање мора бити могуће на појединачној основи.
А онда је, на пример, један од кооснивача медицине засноване на доказима, Дејвид Сакет.
На пример, он је јасно изјавио да постоје докази из студија.
Већ сам говорио о проблему да се студије такође могу манипулисати и фалсификовати.
Стога, иако су докази из студија важни, они нису једини одлучујући фактор.
Штавише, често је могуће користити само статистичке просеке.
А ако је статистичка просечна висина 1,70 м, а статистички човек је висок 1,90 м, онда ти једноставно више не пристајеш.
И ово је такође случај са многим симптомима болести, јер резултати истраживања не одражавају стварну реалност појединца.
И зато је важно захтевати да се појединачно искуство такође узме у обзир, да се такође узму у обзир
жеље пацијента, нарочито његове жеље и вредности.
Једна особа и даље жели да се нешто реши, а друга то више не жели.
И да се узима у обзир и стручна експертиза лекара.
Кроз своје дугогодишње професионално искуство, он је стекао искуство са A, B, C, D, E, као и са овим пацијентом.
И ако он сада дође до закључка о овоме, онда то не сме бити одбачено без разматрања.
Само зато што негде постоји нека студија са просечном вредношћу.
Међутим, често није јасно да ли је студија заиста рандомизовала узроке присутне код овог пацијента .
Као што сам рекао, имамо систематски недостатак на научном нивоу јер се рандомизација не спроводи
правилно у складу са различитим узроцима болести.
Рандомизовано значи да испитујем различите групе у студији.
Неки, такорећи, сада имају много ожиљака, док други уопште немају ниједан.
Да је питање ожиљака такође обухваћено, заједно са загађењем животне средине.
На пример, једна особа има тровање живом и високе резултате , друга има алергије, а трећа нема ниједан од ових проблема.
Морате то посматрати на диференциран начин да бисте видели: у реду, како различите
кохортне групе реагују на одређене мере лечења.
Дакле, размишљање засновано на доказима мора се разматрати на три начина.
И докази из студије и даље захтевају додатну проверу, јер тамо уочавамо значајне недостатке.
Ово је такође званично познато и већ је било предмет великих научних конференција.
Чињеница да многе студије овде имају методолошке недостатке и да је дошло до очигледне манипулације
– односно фалсификација и покушаја фалсификације.
А затим се то касније продаје као наука.
Ово излаже пацијенте лажном концепту науке или лажној науци.
И тако наука више није наш пријатељ и помагач, већ опасност са којом се суочавамо.
И зато је, посебно у области медицине, потребна Реформација 2.0 – понављам – како бисмо обезбедили и
успоставили безбедност људи и најбољи могући квалитет.
Независно од профитних интереса одређених актера у здравственом сектору.
Али то би такође смањило трошкове за економију, што би био пожељан споредни ефекат.
Може се претпоставити да.
Сада имамо проблем да они који су на власти не желе да се одрекну своје моћи, и мало је вероватно да ће то учинити добровољно.
А ако кажу да ни нове партије заправо немају то на свом дневном реду, онда од њих не може бити никаквог побољшања.
Који је ваш приступ? Како становништво може утицати на то?
Не бих цртала тако мрачну слику. Не знамо.
До сада је мој утисак да они не траже довољно плуралистичких савета.
Па, имам утисак да они и даље једноставно иду код компанија за здравствено осигурање или фармацеутских
компанија и слушају шта год оне имају да кажу, а заправо нису слушали шта пацијенти имају да кажу.
Дакле, ако учините да се гласови пацијената чују, верујем да би разне стране биле веома отворене за то.
И зато је неопходно да се пацијенти организују.
Зато постоји ова удружења за заштиту пацијената под називом "Natürlich gesund werden für alle
e.V." (www.natuerlichgesundwerdenfueralle.org). Годишња чланарина износи 30 евра.
Наравно, били бисмо одушевљени када би многи од оних који данас слушају рекли: "У реду,
подржавамо ово." То је као нека врста удружења пацијената.
Дакле, нема директне користи од тога, али то може доћи касније, ако их буде много и тако даље.
Али смо добродошли да ујединимо снаге и заједно предузмемо акцију.
То значи да ако постоји неки проблем који желимо да променимо, сви можемо истовремено написати имејл, или
сви можемо истовремено написати писмо или честитку.
И то оставља утисак. На овај начин жене су такође успеле да уграде равноправност у устав.
То је била кампања разгледница. У реду, бројеви су такође били важни.
Поменули сте ту асоцијацију за заштиту пацијената у којој се људи могу регистровати.
Постоје ли још неки начини да се подржи овај циљ?
Да, тако је са удружењем за заштиту пацијената.
Можете постати члан за 30 фунти годишње, као што сам рекао. Свако може то да приушти.
И још једна ствар је да ми у Медицинском удружењу имамо дугме на нашој веб-страници под називом
"Учествуј" , које је део Хипократове заклетве.
И тамо се можете пријавити да будете обавештени када, на пример, покренемо кампање за промоцију
побољшања у једном или другом делу здравственог система.
Постоји и могућност – укратко сам то овде демонстрирао, можда могу да то подигнем да видите – припремили смо листу потписа.
Дакле, када сте код куће и састанете се са пријатељима и разговарате о здрављу и о томе колико је све лоше
или шта не функционише, молим вас да им покажете ову петицију и замолите их да је и они потпишу.
Тада ћете такође бити обавештени када буде још једне промоције која ће истакнути један или два поена.
Дакле, једноставно има право да буде обавештен.
Ово је изјава о сагласности да можемо користити адресу електронске поште.
Да, хвала вам пуно.
Молим вас.
Др Соња Рајц, хвала вам што сте разговарали с нама. Све најбоље и видимо се следећи пут.
Хвала вам заиста пуно.