Bizalommal teli karjaimban fekszel
Még mindig túl kicsi e világ terheihez
Zárd be az ajtókat, a sötétségnek várnia kell
De már tudom, hogy ez nem lesz mindig így
És még mindig a karjaimban hordozlak
De az egész világ vár rád odakint
Ki véd meg téged ezekben a zűrzavaros időkben
Ha tehetetlenséget és igazságtalanságot érzel
De hallgasd meg gyermekemet:
Nem erőben, hanem gyengeségben
Keresd meg a kulcsot ehhez az időhöz
Ezt a világot nem az erősek változtatják meg
De azok, akik gyengeségükben a Teremtő karjában nyugszanak
Bár már régóta a saját lábamon állok
Én is úgy érzem magam, mint te, olyan tehetetlen és olyan kicsi
Látom korunk szenvedését és kiállok
Csak a bizalomból a vihar közepén
Mert nem erőben, hanem gyengeségben
Készen áll, ezúttal a kulcs
Ezt a világot nem az erősek változtatják meg
De azok, akik gyengeségben állnak a vihar szemében
És az erősek semmit sem tudnak megmozdítani
Ha bízva pihenünk a Teremtő karjában