Tu guli manās rokās pilnā uzticībā
Joprojām pārāk maza šīs pasaules slogam
Slēgt durvis, tumsai jāgaida
Bet es jau zinu, ka tā nebūs vienmēr
Un es joprojām tevi nēsāju uz rokām
Bet ārā tevi gaida visa pasaule
Kas jūs aizsargās šajos apjukušajos laikos
Kad jūs jūtaties bezspēcīgs un netaisnīgs
Bet klausieties manu bērnu:
Ne spēkā, bet vājumā
Nosakiet šī laika atslēgu
Šo pasauli nemaina stiprie
Bet tie, kas vājumā paļaujas uz Radītāja roku
Ja gan jau sen esmu nostājies uz savām kājām
Jūtos kā tu, tik bezpalīdzīgs un tik mazs
Ja redzu mūsu laika ciešanas un stāvu
Tikai no uzticības vētras vidū
Jo ne spēkā, bet vājumā
Vai tas ir gatavs, šī laika atslēga
Šo pasauli nemaina stiprie
Bet tie, kas vājumā stāv vētras acīs
Un visi stiprie neko nevar izkustināt
Kad mēs ar paļāvību paļaujamies uz Radītāja roku