По-малко от шепа мегакорпорации доминират във всеки аспект на живота ни.
Може да звучи пресилено, но от закуската, която имаме на масата сутрин, до матрака, на който спим през нощта, и
всичко, което правим, носим или консумираме между тях, зависи до голяма степен от тези компании.
Това са инвестиционни компании с огромни размери, които управляват най-големите парични потоци в света.
Те са главните герои на спектакъла, който преживяваме в момента.
За да не ви отнемам твърде много време, обобщих най-важната информация възможно най-кратко.
Как работи?
Вземете например компания като PepsiCo, компанията майка на много от любимите безалкохолни напитки и закуски в света.
Изглежда, че има много различни конкурентни марки, но всички те идват от фабриките на малък брой
компании, които заедно имат монопол в индустрията.
Сред производителите на пакетирани храни има и редица други големи компании като Unilever, Coca Cola Company, Mondelez и Nestlé.
На тази снимка можете да видите, че почти всяка известна марка пакетирани храни принадлежи към една от тези групи.
Можете лесно да получите тази информация.
Можете да ги прочетете на уебсайтовете на съответните марки или в Wikipedia.
Дружествата от този размер обикновено са регистрирани на фондовата борса и имат съвет на директорите,
в който най-големите акционери имат право на глас.
На уебсайтове като Yahoo Finance можем да намерим подробна информация за компаниите,
включително за най-големите им акционери.
Нека отново вземем за пример PepsiCo.
Виждаме, че 73,14% от акциите се държат от не по-малко от 3379 институционални инвеститори.
Сред тях са инвестиционни дружества, инвестиционни фондове, застрахователни компании, банки, а в някои случаи и правителства.
Нека да разгледаме кои са най-големите институционални инвеститори на PepsiCo.
Както се вижда, само десет от 3379-те инвеститори притежават почти една трета от всички акции.
Общият акционерен капитал на тези десет водещи компании е на стойност около 60 милиарда долара.
Но от тези десет инвеститори трима притежават повече акции от останалите седем.
Нека да си припомним имената им и да разгледаме кой притежава най-много акции в
компанията "Кока Кола" - големия конкурент на "Пепси".
Виждаме, че както и при PepsiCo, по-голямата част от акциите се държат от институционални инвеститори.
Нека разгледаме десетте най-добри и да започнем с последния от тях.
Четирима от тези шестима институционални инвеститори са участвали и в последните шест акции на PepsiCo.
Това са Northern Trust, JP Morgan Chase, Geode Capital Management и Wellington Management.
Нека сега разгледаме четиримата най-големи акционери.
Освен това трима от тях бяха в челната четворка на PepsiCo.
Това са BlackRock, Vanguard и State Street, а има и още един: Berkshire Hathaway.
Това са четирите най-големи инвестиционни компании в света.
"ПепсиКо" и "Кока-Кола" не са никакви конкуренти, но и другите големи компании, които притежават много марки, като
"Юниливър", "Монделез" и "Нестле", също са собственост на същата малка група институционални инвеститори,
и тези наименования се срещат не само в производството на пакетирани храни.
Нека погледнем например в Уикипедия, за да видим кои са най-големите компании в технологичния сектор.
Facebook е собственик на WhatsApp и Instagram.
Заедно с Twitter те са най-популярните платформи за социални медии в света.
Alphabet е компанията майка на всички компании на Google, включително YouTube и Gmail, но също така е най-големият спонсор
и разработчик на Android - една от двете операционни системи, които управляват почти всички смартфони и таблети в света.
Другата операционна система е IOS на Apple.
И накрая, ако добавим Microsoft към останалите три, ще видим, че четири компании произвеждат софтуера, от който
зависят почти всички компютри, таблети и смартфони в света.
Нека да разгледаме кой притежава най-много акции в тези мощни компании.
В случая с Facebook виждаме, че над 80 % от акциите се държат от институционални инвеститори.
Това са същите имена, които сме виждали в хранително-вкусовата промишленост.
И тук начело са същите инвеститори.
Виждаме ги в Apple, но и в големия им конкурент Microsoft.
Когато погледнем всички други компании, които доминират в технологичната индустрия и произвеждат нашите компютри,
телевизори, смартфони и домакински уреди, виждаме, че същите големи инвеститори притежават голяма част от акциите.
Този малък клуб от инвестиционни компании, банки и инвестиционни фондове е и най-големият акционер в
първичните отрасли, от които произхождат нашите суровини.
Ако разгледаме най-големите минни компании в света в Уикипедия, ще видим, че техните акционери са същите
институционални инвеститори като навсякъде другаде.
Същото важи и за най-големите световни земеделски компании, от които зависи цялата ни хранителна индустрия.
Например, те притежават Bayer, компанията майка на Monsanto, най-големият производител на семена в света, който
произвежда 90% от всички памучни семена на планетата, както и по-голямата част от всички други семена.
Независимо дали става дума за най-големите производители на соларни модули в света или за най-големите петролни
рафинерии, акциите се управляват от едни и същи компании.
Те притежават тютюневите компании, които произвеждат всички любими марки тютюн в света.
Те обаче притежават и всички големи фармацевтични компании и научни институти, които произвеждат лекарствата.
Те притежават компаниите, които произвеждат нашите метали и суровини, както и цялата автомобилна, самолетна и оръжейна
промишленост, в която се преработват тези метали и суровини.
Те притежават компаниите, които произвеждат нашата електроника.
Те притежават големите универсални магазини и онлайн пазари.
И дори платежните средства, с които плащаме за техните продукти.
Както вече ви казах, тези институционални инвеститори са главно инвестиционни дружества, банки и застрахователни компании.
На свой ред те също са собственост на акционерите.
И кое е най-удивителното нещо в него?
Всички тези институционални инвеститори притежават акциите на други инвеститори и заедно образуват
огромна мрежа, която можем да сравним с пирамида.
По-малките институционални инвеститори са собственост на по-големи инвеститори, които на свой
ред принадлежат на още по-големи инвеститори.
Невидимият връх на тази пирамида се състои само от две компании, чиито имена сме виждали многократно преди:
Това са Vanguard и BlackRock.
Силата на тези две компании е почти невъобразима за нас.
Те не само са най-големите институционални инвеститори във всички големи компании в света, но и притежават другите институционални
инвеститори в тези компании, което им дава пълен монопол.
Според доклад на Bloomberg, една от най-уважаваните институции в света в областта на финансовите данни и анализи, експертите
смятат, че до 2028 г. двете компании ще управляват заедно инвестиции за около 20 трилиона
долара и ще притежават почти всичко на земята.
Същият Bloomberg нарече BlackRock четвъртата ръка на правителството, защото е единствената
неправителствена организация, която поддържа близки отношения с федералните банки, известни още като централни банки.
BlackRock не само отпуска парични заеми на Bundesbanken, но е и техният най-важен съветник и разработчик
на компютърната система, използвана от Bundesbanken.
Десетки служители на BlackRock са заемали висши длъжности в Белия дом по време на администрациите
на Буш и Обама, а понастоящем и при Джо Байдън.
Главният изпълнителен директор на BlackRock Лари Финк е желан гост на много държавни глави и политици - и това е разбираемо.
Той е лицето на компанията, което дърпа конците.
Но Лари Финк не дърпа конците сам.
Всъщност самата BlackRock е собственост на акционерите.
И когато погледнем кои са тези акционери, стигаме до странно заключение.
Виждаме, че най-големият акционер на BlackRock е Vanguard. И тук става тъмно.
Самата Vanguard има уникална структура, която не позволява да се разбере кои са нейните акционери или клиенти.
Елитът, който притежава Vanguard, не иска никой да знае, че е собственик на най-мощната компания в света.
Но, разбира се, това е
Не е тайна за тези, които искат да я разгледат.
Доклади на Oxfam и Bloomberg показват, че 1% от населението на света разполага с повече пари от останалите 99%.
Разбира се, тези, които притежават най-мощната компания в света, са и най-богатите сред този 1%.
С други думи, вие принадлежите към 0,001%.
Това означава, че Vanguard е в ръцете на най-богатите семейства в света.
Ако проучим историята им, ще разберем, че тези семейства винаги са били на върха на пирамидата, някои от тях
дори много преди началото на индустриалната революция.
Но за да не навлизам в подробности, искам само да отбележа, че много от тези фамилии принадлежат към кралските
кръвни линии и че те са основатели на нашата банкова система, на ООН и на всички индустрии в света.
Тези фамилии никога не са губили властта си, но поради нарастващото население на света те са принудени да се крият зад
инвестиционни компании като "Вангард", чиито най-големи акционери са частните фондове и
благотворителните организации на тези фамилии.
Те са връзката между бизнеса, политиката и медиите, което води до значителни конфликти на интереси.
На пръв поглед обаче това не е много забележимо.
Организациите с нестопанска цел, известни също като фондации, са организации, които разчитат на дарения и не
са длъжни да публикуват от кого получават тези дарения.
Те могат да инвестират тези пари във всичко, което пожелаят, и не трябва да плащат данък върху печалбите си, стига те
да бъдат реинвестирани в други проекти, в които участват.
Организациите с нестопанска цел могат да получат стотици милиарди долари от невидими инвеститори.
Според доклад на австралийското правителство организациите с нестопанска цел са идеални за финансиране
на терористични групи и изпиране на големи суми пари.
Фондациите и фондовете на семействата на върха на йерархията на 1% се крият колкото се може повече зад кулисите.
За делата, които се радват на голям интерес и привличат вниманието, обаче те се обръщат към фондациите
на семейства филантропи, които са на по-ниско място в класацията, но също са много богати.
Това са фондация "Бил и Мелинда Гейтс", фондация "Отворено общество" на противоречивия
мултимилиардер Джордж Сорос и фондация "Клинтън".
Кратко представяне, за да добиете представа за размера на тези основи.
Според официалния уебсайт на Световния икономически форум фондация "Гейтс" е най-големият донор на Световната
здравна организация, след като президентът Доналд Тръмп спря финансирането на СЗО от САЩ през 2020 г.
Това превръща фондация "Гейтс" в една от най-влиятелните организации в света във всички области, свързани с нашето здраве.
Фондация "Гейтс" е в тясно партньорство с 16-те най-големи фармацевтични компании в света, сред които са "Пфайзер",
"АстраЗенека", "Джонсън и Джонсън", "Биотех" и "Байер", и току-що видяхме кой притежава най-много акции в тези компании.
Бил Гейтс е всичко друго, но не и беден компютърен маниак, който става един от най-богатите хора в света. Вместо
това той произхожда от филантропско семейство, което, както и той самият, работи за абсолютния елит.
Бил е основател на Microsoft, която е собственост на BlackRock, Vanguard, а доскоро и на Berkshire Hathaway.
Мисля, че следващата тема трябва да започне с въпрос.
Случаен човек като мен с много малък опит в редактирането на видеоклипове, използващ стар лаптоп, може обективно
да докаже за 20 минути, че само две компании имат пълен монопол върху всички промишлени сектори в света.
Това поражда въпроса: защо медиите не споменават всичко това?
Този отговор получаваме отново от Wikipedia.
Около 90 % от международните медии са собственост на девет медийни конгломерати.
Компаниите, собственост на тези медийни конгломерати, са твърде многобройни, за да бъдат изброени.
Както се очакваше, най-големите акционери са Vanguard и BlackRock.
Мога да продължа с часове и да покажа, че в почти всяка страна по света местните медии са в ръцете на такива конгломерати, които
на свой ред са собственост на наши институционални инвеститори или на изключително богати и влиятелни елитни семейства.
В Обединеното кралство, например, почти всички популярни вестници и списания са собственост на
Daily Mail Group, Reach и гореспоменатата News Corp.
В Холандия всички медии са в ръцете на "de Persgroep", Mediahuis и Bertelsmann.
В Германия всички медии се контролират или от германското правителство, или от ProSiebenSat1, Axel Springer и отново
Bertelsmann, който също е конгломерат с безпрецедентни размери.
Bertelsmann е не само компанията майка на най-голямото книгоиздателство в света Penguin Random House и собственик и
основател на BMG Music, но и контролира голяма част от европейските медии чрез дъщерното си дружество RTL, компания с 67
телевизионни канала, десет стрийминг платформи и 38 радиостанции.
Освен RTL, Bertelsmann притежава и голяма част от френските централни медии, а заедно с Media Set, мощния италиански
конгломерат на бившия президент Берлускони, който контролира по-голямата част от италианските централни медии, те
притежават и всички популярни испански телевизионни канали.
Различните информационни медии не произвеждат сами новините си, а използват информация и изображения от информационни
агенции като Ройтерс, холандската ANP и френската AFP.
Тези организации не са независими.
Основните журналисти и редактори, които работят за нашите медии или за тези информационни агенции, са
свързани с важни журналистически организации като Европейския журналистически център.
Европейският журналистически център е един от най-големите спонсори на проекти, свързани с медиите, в Европа.
За журналистически анализи и мнения всички големи световни медии използват Project
Syndicate - най-мощната организация в тази област.
Тя снабдява 506-те най-важни медии в 156 държави.
Project Syndicate и организация като Европейския журналистически център, заедно с информационните
агенции, са връзката между различните медии по света.
Когато водещите на новините четат новините от своите телевизионни оператори, има голяма
вероятност текстът да е от някоя от тези организации.
В резултат на това отразяването в световните медии често е синхронизирано.
Нека да разгледаме кои са организациите, които заедно с информационните агенции произвеждат нашите новини.
В Project Syndicate работим с Фондация "Бил и Мелинда Гейтс", Фондация "Отворено
общество" и Европейския журналистически център.
След това самият Европейски журналистически център.
И тук виждаме Фондация "Гейтс" и Фондация "Отворено общество", които също така получават големи дарения от Facebook,
Google, нидерландското Министерство на образованието, културата и науката и нидерландското Министерство на външните работи.
Организациите, които са в центъра на информационния ни поток, се финансират от организации с
нестопанска цел на същия елит, който контролира всички медии.
Част от нашите данъци обаче също отиват в тези организации.
Елитът, който контролира всеки аспект от живота ни, чак до информацията, която получаваме, зависи от невъобразимо
координирано сътрудничество, което свързва всички различни индустрии на Земята, за да
гарантира, че всички те работят в интерес на елита.
Това се случва на Световния икономически форум, една от най-важните организации в света.
На годишната си среща в Давос изпълнителните директори на най-големите компании в света се събират заедно
с държавни глави, политици и други влиятелни личности и организации като УНИЦЕФ и Грийнпийс.
Съветът на попечителите на WEF включва бившия вицепрезидент на САЩ и "гуру по въпросите на изменението на климата" Ал Гор,
главния изпълнителен директор на BlackRock Лари Финк, председателя на Европейската централна банка Кристин Лагард,
директора на ЦЕРН Фабиола Джаноти, кралицата на Йордания, директора на Международния комитет на Червения
кръст Петер Маурер и много други политици и изпълнителни директори на най-влиятелните компании в света.
Уикипедия съобщава следното:
"Според критиците WEF е икономически форум, на който най-богатите компании могат да
договарят сделки с други компании или с политици.
За много от участниците целта на WEF е лична изгода, а не решаване на глобални проблеми."
Това, че тези критици на WEF са прави, става ясно бързо, когато погледнем кои са най-важните
партньори, които осигуряват почти 71% от бюджета на WEF.
Това са BlackRock, Фондация "Отворено общество", Фондация "Бил и Мелинда Гейтс" и много други големи компании,
чиито акции Vanguard и BlackRock притежават пряко или непряко.
Президент и основател на WEF е Клаус Шваб, германски професор и бизнесмен.
В книгата си "Голямото пренастройване" той описва подробно плановете на своята организация.
Според Шваб старото ни общество трябва да бъде заменено с ново, в което държавите предават суверенитета си на всеобхватно световно
правителство, в което хората не притежават нищо, а работят за държавата и в замяна получават
жилище, здравеопазване и всички други основни нужди.
Вероятно сте чували много за Новия световен ред.
Медиите ни карат да вярваме, че това е тема за любителите на теориите на конспирацията, въпреки че
президенти като Джордж Буш-старши, Нелсън Мандела и Бил Клинтън са говорили за това от поколения.
Тези значими личности, които освен Мандела са принадлежали към висшия елит по време на живота си, не са
единствените, които мечтаят за всемогъщо световно правителство.
През 2015 г. ООН представи спорната си Програма до 2030 г., която е почти идентична с "Голямото пренастройване" на Клаус Шваб.
По собствените им думи ООН и Шваб искат да гарантират, че до 2030 г. на планетата няма да
има повече бедност, глад, замърсяване и болести.
Звучи като добър план, докато не прочетете дребния шрифт.
Идеята е Програмата до 2030 г. да бъде платена от нас, гражданите.
И както сега от нас се иска да се откажем от основните си права в полза на общественото здраве, така и от нас ще се иска да
се откажем от просперитета си в полза на борбата с бедността.
Това не са теории на конспирацията. Можете да прочетете това сами на официалния уебсайт.
Накратко, нещата се свеждат до следното:
ООН иска да вземе парите от данъците на всички западни страни и да ги даде на мегакорпорациите на елита, които след
това да бъдат натоварени с възстановяването на обществото.
За този огромен проект е необходимо световно правителство, казва ООН, и същата ООН си е
поставила за задача да бъде това световно правителство.
Подобно на Шваб, ООН вярва, че пандемията е идеалната възможност да се ускори изпълнението на Програмата до 2030 г.
Обезпокоително е, че WEF и ООН открито признават, че виждат в пандемиите и другите бедствия възможност за промяна на
обществото, особено след като видяхме, че елитът разполага с всички средства, за да ни накара да
повярваме, че има пандемия, и дори да я създаде.
Елитите нямат никакво намерение да споделят богатството си с нас.
Всъщност те са честни в плановете си да ни отнемат всичко до последния детайл.
Но засега може би ще разберете с помощта на простата логика, че един нов световен ред или едно всеобхватно световно
правителство е единственият начин за един малък елит да запази властта си над все по-нарастващото световно население.
Компании като BlackRock и Vanguard не се възползват от националните граници,
данъците върху вноса и истинското разнообразие.
Само чрез страх и медийна манипулация те могат да запазят влиянието си върху всички нас.
Елитите нямат никакво намерение да ни излекуват от безбройните болести, които сме си
навлекли от токсичната храна, която произвеждат.
И за замърсяването на околната среда, което е причинило.
Защото ако не се разболяваме, цялата фармацевтична индустрия ще се срине.
"Нищо не продава така, както страхът" е мотото на най-добрите вирусолози като Марк ван Ранст.
Надявам се, че с това видео ще мога да се свържа с теб, за да намаля все по-нарастващото разстояние между нас.
Само ако сме разделени, елитът може да запази властта си над нас.
Най-големият страх на елита е, че ще разберем какво наистина се случва на Земята.
И единственият начин, по който елитът вярва, че може да предотврати това, е чрез цензура.
Предотвратяване на контакт с хора.
Постоянното оклеветяване на политическите опоненти или инакомислещите.
И използването на груба сила.
Плановете на елита са ясни, както и безмилостният начин, по който възнамеряват да ги осъществят.
Ако позволим това да се случи, върху пепелта на това, което някога сме познавали, ще се появи ново общество.
Ново общество, в което няма да притежаваме нищо, дори собствената си къща.
Елитът иска да гарантира, че от сега до 2030 г. всичко, което притежавате сега, ще принадлежи на него.
Това изисква опустошителна икономическа криза.
Средната класа, която е гръбнакът на обществото, е атакувана първа.
Предприемачите са принудени да поемат огромни дългове, което в крайна сметка води до загуба на цялото им имущество.
След това нещата ще се развият бързо.
Банките ще се сринат, парите в брой ще престанат да съществуват и единственият начин да се избегне гладна смърт ще бъде да се
приеме държавна помощ, която ще бъде обвързана с различни условия, като например сертификат за
ваксинация и отказ от всички лични притежания.
Тъй като предприемачите са първите, които падат, много други няма да усетят кризата веднага.
Хората остават разделени помежду си, докато не стане твърде късно.
Това не е сценарий за съдния ден, който съм измислил.
Това е просто Голямото пренастройване, Новият световен ред, който е подготвян от много поколения и е
изпитан във всички комунистически диктатури по света.
Но това може да се развие и в друга посока и вместо Голямо пренастройване, да предизвикаме Голямо пробуждане и да създадем
свят, в който никой няма да гладува и в който ще можем да живеем свободно един с друг и с природата по устойчив начин.
Това не са идеалистични мечти.
Винаги е имало сили, които са се опитвали да сломят властта на елита, но доскоро средствата ни за комуникация
винаги са били недостатъчни, за да се задейства масова мрежа.
Елитът винаги ни е държал в неведение за откритията на гении като Тесла, който е бил много
напред в областта на чистата и безплатна енергия.
Или д-р Райф, който използва радиовълни, за да излекува поне 16 пациенти с рак в последен стадий, преди да
умре, подобно на Тесла, при подозрителни обстоятелства.
Или Хенри Форд, който през 1941 г. произвежда автомобил от биопластмаса, който се оказва по-здрав от стоманата.
Елитът е скрил от нас безброй подобни технологии, защото те представляват заплаха за монополите му във всички отрасли.
Това бяха технологии, които щяха да ни дадат свобода и да застрашат властта на елитите, която се
основава на нашия страх и зависимост от техните продукти.
Това не са теории на конспирацията, а факти.
Искам да кажа, че пред всички нас се открива свят на нови възможности, в който няма бедност,
замърсяване, болести и войни и в който правителствата работят за благото на хората, а не обратното.
Безброй болести, които носят стотици милиарди долари на фармацевтичната индустрия, ще бъдат излекувани.
Никой не е длъжен да се труди, за да води достоен живот.
Хората вече няма да живеят в страх от лъжите на медиите, фармацевтичната индустрия, климатичните лобита и политиците.
Всичко това се вижда на хоризонта, но първо трябва да преминем през бурята и да разберем
какъв е истинският проблем в нашето общество.
Оттук започва нашето пътешествие и то ще бъде трудно, но ще го извървим заедно и ще си помагаме, когато паднем.
Няма да се страхуваме. Ние сме 99%.