Vähemmän kuin kourallinen suuryrityksiä hallitsee elämäämme jokaista osa-aluetta.
Tämä saattaa kuulostaa liioitellulta, mutta aamiaisesta, joka meillä on aamulla pöydällä, patjaan, jolla nukumme yöllä,
ja kaikesta, mitä teemme, käytämme tai kulutamme siltä väliltä, on suurelta osin riippuvainen näistä yrityksistä.
Nämä ovat valtavan suuria sijoitusyhtiöitä, jotka hallinnoivat maailman suurimpia kassavirtoja.
He ovat sen spektaakkelin päähenkilöitä, jota parhaillaan koemme.
Jotta en veisi liikaa aikaanne, olen tiivistänyt tärkeimmät tiedot mahdollisimman lyhyesti.
Miten se toimii?
Otetaan esimerkiksi PepsiCo, joka on monien maailman suosituimpien virvoitusjuomien ja välipalojen emoyhtiö.
Näyttää siltä, että kilpailevia tuotemerkkejä on monia, mutta ne kaikki ovat peräisin muutaman
yrityksen tehtailta, joilla on alalla monopoliasema.
Pakattujen elintarvikkeiden valmistajien joukossa on useita muita suuria yrityksiä, kuten
Unilever, Coca Cola Company, Mondelez ja Nestlé.
Kuvasta näet, että käytännössä kaikki tunnetut pakattujen elintarvikkeiden tuotemerkit kuuluvat johonkin näistä ryhmistä.
Tällaista tietoa saat helposti.
Voit lukea ne kyseisten tuotemerkkien verkkosivuilta tai Wikipediasta.
Tämän kokoiset yritykset on yleensä listattu pörssiin, ja niillä on hallitus, jossa
suurimmilla osakkeenomistajilla on sananvalta.
Yahoo Financen kaltaisilta verkkosivustoilta löytyy yksityiskohtaisia yritystietoja, mukaan
lukien näiden yritysten suurimmat osakkeenomistajat.
Otetaanpa taas PepsiCo esimerkkinä.
Näemme, että 73,14 % osakkeista on peräti 3 379 institutionaalisen sijoittajan hallussa.
Näihin kuuluvat sijoitusyhtiöt, sijoitusrahastot, vakuutusyhtiöt, pankit ja joissakin tapauksissa hallitukset.
Katsotaanpa, ketkä ovat PepsiCon suurimmat institutionaaliset sijoittajat.
Kuten nähdään, vain kymmenen sijoittajaa 3 379 sijoittajasta omistaa lähes kolmanneksen kaikista osakkeista.
Näiden kymmenen johtavan yrityksen osakepääoman arvo on yhteensä noin 60 miljardia dollaria.
Näistä kymmenestä sijoittajasta kolme omistaa kuitenkin enemmän osakkeita kuin seitsemän muuta.
Muistetaanpa heidän nimensä ja katsotaan, kuka omistaa eniten osakkeita Coca Cola Companyssa, Pepsin suuressa kilpailijassa.
Näemme, että PepsiCon tavoin suurin osa osakkeista on institutionaalisten sijoittajien hallussa.
Katsotaanpa kymmenen parasta ja aloitetaan viimeisestä.
Näistä kuudesta institutionaalisesta sijoittajasta neljä on ollut mukana PepsiCon kuudessa viimeisimmässä osakkeessa.
Näitä ovat Northern Trust, JP Morgan Chase, Geode Capital Management ja Wellington Management.
Tarkastellaan nyt neljää suurinta osakkeenomistajaa.
Kolme heistä oli myös PepsiCon neljän parhaan joukossa.
Ne ovat BlackRock, Vanguard ja State Street, ja on vielä yksi: Berkshire Hathaway.
Nämä ovat maailman neljä suurinta sijoitusyhtiötä.
PepsiCo ja Coca Cola ovat kaikkea muuta kuin kilpailijoita, mutta myös muut suuret yritykset, jotka omistavat monia
tuotemerkkejä, kuten Unilever, Mondelez ja Nestlé, ovat saman pienen institutionaalisten sijoittajien ryhmän omistuksessa,
eikä näitä nimiä löydy ainoastaan pakattujen elintarvikkeiden teollisuudesta.
Katsotaanpa esimerkiksi Wikipediasta, mitkä ovat teknologia-alan suurimmat yritykset.
Facebook omistaa WhatsAppin ja Instagramin.
Yhdessä Twitterin kanssa ne ovat maailman suosituimmat sosiaalisen median alustat.
Alphabet on kaikkien Google-yhtiöiden, kuten YouTuben ja Gmailin, emoyhtiö, mutta se on myös Androidin suurin sponsori ja kehittäjä.
Android on toinen niistä kahdesta käyttöjärjestelmästä, joilla käytetään lähes kaikkia maailman älypuhelimia ja tabletteja.
Toinen käyttöjärjestelmä on Applen IOS.
Jos kolmeen muuhun lisätään vielä Microsoft, nähdään, että neljä yritystä tuottaa ohjelmistoja, joista lähes kaikki maailman
tietokoneet, tabletit ja älypuhelimet ovat riippuvaisia.
Katsotaanpa, kuka omistaa eniten osakkeita näissä vaikutusvaltaisissa yrityksissä.
Facebookin tapauksessa yli 80 prosenttia osakkeista on institutionaalisten sijoittajien hallussa.
Nämä ovat samoja nimiä, joita olemme nähneet elintarviketeollisuudessa.
Tässäkin tapauksessa samat sijoittajat ovat ruorissa.
Näemme niitä Applella, mutta myös sen suurella kilpailijalla Microsoftilla.
Kun tarkastelemme kaikkia muita teknologiateollisuutta hallitsevia yrityksiä, jotka valmistavat tietokoneet,
televisiot, älypuhelimet ja kodinkoneet, näemme samojen suursijoittajien omistavan suuren osan osakkeista.
Tämä pieni sijoitusyhtiöiden, pankkien ja sijoitusrahastojen kerho on myös suurin osakkeenomistaja
alkutuotannossa, josta raaka-aineemme ovat peräisin.
Jos tarkastelemme maailman suurimpia kaivosyhtiöitä Wikipediasta, huomaamme, että niiden osakkeenomistajat ovat samoja
institutionaalisia sijoittajia kuin kaikkialla muuallakin.
Sama koskee maailman suurimpia maatalousyrityksiä, joista koko elintarviketeollisuutemme on riippuvainen.
Ne omistavat esimerkiksi Bayerin, joka on maailman suurimman siementuottajan Monsanton emoyhtiö. Monsanto
tuottaa 90 prosenttia kaikista maailman puuvillansiemenistä ja suurimman osan kaikista muista siemenistä.
Puhutaanpa sitten maailman suurimmista aurinkopaneelien valmistajista tai suurimmista
öljynjalostamoista, osakkeita hallinnoivat samat yhtiöt.
Ne omistavat tupakkayhtiöt, jotka tuottavat kaikki maailman suosituimmat tupakkamerkit.
Ne omistavat kuitenkin myös kaikki suuret lääkeyhtiöt ja tieteelliset laitokset, jotka tuottavat lääkkeitä.
Ne omistavat yritykset, jotka tuottavat metallejamme ja raaka-aineitamme, sekä koko auto-, lentokone- ja aseteollisuuden,
jossa näitä metalleja ja raaka-aineita jalostetaan.
Ne omistavat elektroniikkaa valmistavat yritykset.
Ne omistavat suuret tavaratalot ja verkkokaupat.
Ja jopa maksuvälineet, joilla maksamme heidän tuotteistaan.
Kuten olen jo kertonut teille, nämä institutionaaliset sijoittajat ovat pääasiassa
sijoitusyhtiöitä, pankkeja ja vakuutusyhtiöitä.
Osakkeenomistajat puolestaan omistavat myös ne.
Ja mikä on hämmästyttävintä siinä?
Kaikki nämä institutionaaliset sijoittajat omistavat toistensa osakkeita, ja yhdessä ne muodostavat
valtavan verkoston, jota voidaan verrata pyramidiin.
Pienemmät institutionaaliset sijoittajat ovat suurempien sijoittajien omistuksessa, jotka
puolestaan kuuluvat vielä suurempiin sijoittajiin.
Tämän pyramidin näkymättömän kärjen muodostavat vain kaksi yritystä, joiden nimet olemme nähneet monta kertaa aiemmin:
Ne ovat Vanguard ja BlackRock.
Näiden kahden yrityksen voima on meille lähes käsittämätön.
Ne eivät ole ainoastaan suurimmat institutionaaliset sijoittajat kaikissa maailman suurimmissa yrityksissä, vaan ne myös
omistavat näiden yritysten muut institutionaaliset sijoittajat, mikä antaa niille täydellisen monopoliaseman.
Maailman arvostetuimpiin taloudellisten tietojen ja analyysien alan instituutioihin kuuluvan Bloombergin raportin mukaan
asiantuntijat arvioivat, että nämä kaksi yhtiötä hallinnoivat yhdessä noin 20 biljoonan dollarin sijoituksia
vuoteen 2028 mennessä ja omistavat lähes kaiken maapallolla.
Samainen Bloomberg kutsui BlackRockia hallituksen neljänneksi kädeksi, koska se on ainoa valtiosta
riippumaton yhteisö, jolla on läheiset suhteet liittovaltion pankkeihin eli keskuspankkeihin.
BlackRock ei ainoastaan lainaa rahaa Bundesbankille, vaan se on myös sen tärkein neuvonantaja ja
Bundesbankenin käyttämän tietokonejärjestelmän kehittäjä.
Kymmeniä BlackRockin työntekijöitä on toiminut korkeissa tehtävissä Valkoisessa talossa Bushin ja Obaman
hallintojen aikana ja tällä hetkellä Joe Bidenin aikana.
BlackRockin toimitusjohtaja Larry Fink on monien valtionpäämiesten ja poliitikkojen tervetullut vieras - ymmärrettävästi.
Hän on yhtiön kasvot, jotka vetävät naruista.
Larry Fink ei kuitenkaan itse vedä naruista.
Itse asiassa osakkeenomistajat omistavat BlackRockin.
Ja kun tarkastelemme, keitä nämä osakkeenomistajat ovat, tulemme outoon johtopäätökseen.
BlackRockin suurin osakkeenomistaja on Vanguard. Ja tässä kohtaa tilanne muuttuu synkäksi.
Vanguardilla itsellään on ainutlaatuinen rakenne, jonka vuoksi on mahdotonta tunnistaa,
keitä sen osakkeenomistajat tai asiakkaat ovat.
Vanguardin omistava eliitti ei halua kenenkään tietävän, että he omistavat maailman vaikutusvaltaisimman yrityksen.
Mutta tietysti tämä on
Se ei ole salaisuus niille, jotka ovat halukkaita tutkimaan sitä.
Oxfamin ja Bloombergin raporttien mukaan 1 prosentilla maailman väestöstä on enemmän rahaa kuin muilla 99 prosentilla.
Tietenkin ne, jotka omistavat maailman vaikutusvaltaisimman yrityksen, ovat myös rikkaimpia tämän prosentin joukossa.
Toisin sanoen kuulut 0,001 prosenttiin.
Tämä tarkoittaa siis sitä, että Vanguard on maailman rikkaimpien perheiden käsissä.
Jos tutkimme niiden historiaa, huomaamme, että nämä perheet ovat aina olleet pyramidin huipulla,
jotkut jo kauan ennen teollisen vallankumouksen alkua.
Mutta menemättä liian pitkälle yksityiskohtiin, haluaisin vain huomauttaa, että monet näistä suvuista kuuluvat kuninkaallisiin
sukulinjoihin ja että he ovat pankkijärjestelmämme, Yhdistyneiden Kansakuntien ja maailman jokaisen teollisuudenalan perustajia.
Nämä suvut eivät ole koskaan menettäneet valtaansa, mutta maailman väestönkasvun vuoksi niiden on ollut pakko piiloutua
Vanguardin kaltaisten sijoitusyhtiöiden taakse, joiden suurimmat osakkeenomistajat ovat näiden sukujen
yksityisiä rahastoja ja hyväntekeväisyysjärjestöjä.
Ne ovat linkki liike-elämän, politiikan ja tiedotusvälineiden välillä, mikä johtaa huomattaviin eturistiriitoihin.
Ensisilmäyksellä tämä ei kuitenkaan ole kovinkaan huomattavaa.
Voittoa tavoittelemattomat järjestöt, jotka tunnetaan myös säätiöinä, ovat lahjoitusten varassa toimivia järjestöjä,
eikä niiden tarvitse julkaista, keneltä ne saavat lahjoituksia.
Ne voivat sijoittaa nämä rahat mihin tahansa, eikä niiden tarvitse maksaa veroa voitoistaan, kunhan ne
sijoitetaan uudelleen muihin hankkeisiin, joissa ne ovat mukana.
Voittoa tavoittelemattomat järjestöt voivat siirtää satoja miljardeja dollareita näkymättömiltä sijoittajilta.
Australian hallituksen raportin mukaan voittoa tavoittelemattomat järjestöt sopivat erinomaisesti terroristiryhmien
rahoittamiseen ja suurten rahasummien pesemiseen.
1%:n hierarkian huipulla olevien perheiden säätiöt ja rahastot piiloutuvat kulissien taakse niin paljon kuin mahdollista.
Julkisuudessa paljon huomiota herättävissä tapauksissa he turvautuvat kuitenkin sellaisten
hyväntekeväisyysperheiden säätiöihin, jotka ovat rankingissa alempana mutta myös hyvin varakkaita.
Nämä ovat Bill & Melinda Gatesin säätiö, kiistellyn monimiljardöörin George Sorosin
Avoimen yhteiskunnan säätiöt ja Clintonin säätiö.
Lyhyt esittely, jotta saat käsityksen näiden säätiöiden koosta.
Maailman talousfoorumin virallisen verkkosivuston mukaan Gates-säätiö on Maailman terveysjärjestön suurin
lahjoittaja sen jälkeen, kun presidentti Donald Trump lopetti Yhdysvaltain rahoituksen WHO:lle vuonna 2020.
Tämä tekee Gates-säätiöstä yhden maailman vaikutusvaltaisimmista järjestöistä kaikilla terveyteemme liittyvillä aloilla.
Gates-säätiöllä on läheinen kumppanuus maailman 16 suurimman lääkeyhtiön kanssa, joihin kuuluvat Pfizer, AstraZeneca,
Johnson & Johnson, BioNTech ja Bayer, ja olemme juuri nähneet, kuka omistaa eniten osakkeita näissä yhtiöissä.
Bill Gates oli kaikkea muuta kuin köyhä tietokonenörtti, josta tuli yksi maailman rikkaimmista ihmisistä. Sen sijaan
hän oli kotoisin ihmisystävällisestä perheestä, joka työskenteli hänen tapaansa absoluuttisen eliitin hyväksi.
Bill on Microsoftin perustaja, jonka omistavat BlackRock, Vanguard ja viime aikoihin asti Berkshire Hathaway.
Mielestäni seuraava aihe pitäisi aloittaa kysymyksellä.
Kaltaiseni satunnainen henkilö, jolla on hyvin vähän kokemusta videoeditoinnista ja joka käyttää vanhaa kannettavaa
tietokonetta, voi puolueettomasti osoittaa 20 minuutissa, että vain kahdella yrityksellä on täydellinen
monopoliasema kaikilla maailman teollisuudenaloilla.
Tämä herättää kysymyksen: miksi tätä kaikkea ei mainita tiedotusvälineissä?
Saamme tämän vastauksen jälleen Wikipediasta.
Noin 90 prosenttia kansainvälisistä tiedotusvälineistä on yhdeksän mediakonsernin omistuksessa.
Näiden mediakonglomeraattien omistamia yrityksiä on liian monta lueteltavaksi.
Suurimmat osakkeenomistajat ovat odotetusti Vanguard ja BlackRock.
Voisin jatkaa tuntikausia ja osoittaa, että lähes kaikissa maailman maissa paikalliset tiedotusvälineet ovat tällaisten
monialayritysten käsissä, jotka puolestaan ovat institutionaalisten sijoittajien tai erittäin rikkaiden
ja vaikutusvaltaisten eliittisukujen omistuksessa.
Esimerkiksi Yhdistyneessä kuningaskunnassa lähes kaikki suositut sanoma- ja aikakauslehdet ovat Daily Mail
Groupin, Reachin ja edellä mainitun News Corpin omistuksessa.
Alankomaissa koko media on "de Persgroepin", Mediahuisin ja Bertelsmannin käsissä.
Saksassa koko media on joko Saksan hallituksen, ProSiebenSat1:n, Axel Springerin ja Bertelsmannin, joka on
myös ennennäkemättömän suuri monialayritys, hallinnassa.
Bertelsmann on maailman suurimman kirjankustantajan Penguin Random Housen emoyhtiö ja BMG Musicin omistaja ja perustaja,
mutta se hallitsee myös suurta osaa eurooppalaisista tiedotusvälineistä tytäryhtiönsä RTL:n kautta. RTL:llä on 67
televisiokanavaa, kymmenen suoratoistopalvelua ja 38 radioasemaa.
RTL:n lisäksi Bertelsmann omistaa suuren osan Ranskan valtamedioista, ja yhdessä Media Setin kanssa, joka on entisen
presidentin Berlusconin vaikutusvaltainen italialainen monialayritys, joka hallitsee suurinta osaa
Italian valtamedioista, se omistaa myös kaikki suositut espanjalaiset televisiokanavat.
Eri uutismediat eivät tuota uutisiaan itse, vaan käyttävät uutistoimistojen, kuten Reutersin,
hollantilaisen ANP:n ja ranskalaisen AFP:n, tietoja ja kuvia.
Nämä järjestöt ovat kaikkea muuta kuin riippumattomia.
Tärkeimmät tiedotusvälineillemme tai näille uutistoimistoille työskentelevät toimittajat ja päätoimittajat
ovat yhteydessä tärkeisiin journalistijärjestöihin, kuten Euroopan journalismikeskukseen.
Euroopan journalismikeskus on yksi Euroopan suurimmista mediaan liittyvien hankkeiden rahoittajista.
Journalismin analyysien ja mielipiteiden tuottamiseen kaikki maailman suurimmat tiedotusvälineet käyttävät Project
Syndicatea, joka on alansa vaikutusvaltaisin organisaatio.
Se toimittaa 506 tärkeintä tiedotusvälinettä 156 maahan.
Project Syndicate ja Euroopan journalismikeskuksen kaltainen organisaatio ovat yhdessä uutistoimistojen kanssa
linkki eri tiedotusvälineiden välillä eri puolilla maailmaa.
Kun uutistenlukijat lukevat uutisia telejuontajiltaan, on hyvin todennäköistä, että teksti
on peräisin joltakin näistä organisaatioista.
Tämän seurauksena tiedotusvälineiden maailmanlaajuinen uutisointi on usein synkronoitua.
Katsotaanpa, mitkä ovat ne organisaatiot, jotka yhdessä uutistoimistojen kanssa tuottavat uutisemme.
Project Syndicatessa näemme Bill & Melinda Gates -säätiön, Avoimen yhteiskunnan säätiön ja Euroopan journalismikeskuksen.
Sitten itse Euroopan journalismikeskus.
Täällä näemme myös Gates-säätiön ja Open Society Foundationin, jotka saavat suuria lahjoituksia myös Facebookilta,
Googlelta, Alankomaiden opetus-, kulttuuri- ja tiedeministeriöltä sekä Alankomaiden ulkoasiainministeriöltä.
Tiedonkulun keskipisteenä olevia organisaatioita rahoittavat voittoa tavoittelemattomat organisaatiot, jotka
kuuluvat samaan eliittiin, joka hallitsee koko mediaa.
Osa verorahoistamme menee kuitenkin myös näille järjestöille.
Eliitti, joka hallitsee elämäämme jokaista osa-aluetta, aina saamiimme tietoihin asti, on riippuvainen käsittämättömästä
koordinoidusta yhteistyöstä, jolla yhdistetään kaikki maailman eri teollisuudenalat varmistaakseen,
että ne kaikki toimivat eliitin etujen mukaisesti.
Tämä tapahtuu Maailman talousfoorumissa, joka on yksi maailman tärkeimmistä järjestöistä.
Davosissa järjestettävässä vuosikokouksessa maailman suurimpien yritysten toimitusjohtajat tapaavat
valtionpäämiehiä, poliitikkoja ja muita vaikutusvaltaisia henkilöitä ja järjestöjä, kuten UNICEF ja Greenpeace.
WEF:n johtokuntaan kuuluvat Yhdysvaltain entinen varapresidentti ja "ilmastonmuutosguru" Al Gore, BlackRockin toimitusjohtaja
Larry Fink, Euroopan keskuspankin pääjohtaja Christine Lagarde, CERNin johtaja Fabiola Gianotti, Jordanian kuningatar, Punaisen
Ristin kansainvälisen komitean johtaja Peter Maurer ja monet muut poliitikot ja maailman
vaikutusvaltaisimpien yritysten toimitusjohtajat.
Wikipedia kertoo seuraavaa:
"Arvostelijoiden mukaan WEF on talousfoorumi, jossa rikkaimmat yritykset voivat neuvotella
sopimuksia muiden yritysten tai poliitikkojen kanssa.
Monille osallistujille WEF:n tarkoitus on pikemminkin henkilökohtainen hyöty kuin
maailmanlaajuisten ongelmien ratkaiseminen."
Se, että nämä WEF:n arvostelijat ovat oikeassa, käy nopeasti selväksi, kun tarkastellaan, ketkä ovat tärkeimmät kumppanit,
jotka vastaavat lähes 71 prosentista WEF:n budjetista.
Näitä ovat BlackRock, The Open Society Foundations, The Bill & Melinda Gates Foundation ja monet muut
suuret yritykset, joiden osakkeita Vanguard ja BlackRock omistavat suoraan tai välillisesti.
WEF:n puheenjohtaja ja perustaja on saksalainen professori ja liikemies Klaus Schwab.
Kirjassaan "The Great Reset" hän kuvaa yksityiskohtaisesti organisaationsa suunnitelmia.
Schwabin mukaan vanha yhteiskuntamme pitäisi korvata uudella, jossa maat luovuttavat itsemääräämisoikeutensa kaiken kattavalle
maailmanhallitukselle, jossa ihmiset eivät omista mitään vaan työskentelevät valtiolle ja saavat vastineeksi
asunnon, terveydenhuollon ja kaikki muut perustarpeet.
Olet luultavasti kuullut paljon uudesta maailmanjärjestyksestä.
Tiedotusvälineet haluaisivat uskotella meille, että tämä on salaliittoteoreetikoiden aihe, vaikka
presidentit, kuten George Bush vanhempi, Nelson Mandela ja Bill Clinton, ovat puhuneet siitä sukupolvien ajan.
Nämä merkittävät persoonallisuudet, jotka Mandelaa lukuun ottamatta kuuluivat kaikki elinaikanaan
eliitin huipulle, eivät ole ainoita, jotka unelmoivat kaikkivoipaisesta maailmanhallituksesta.
Vuonna 2015 YK esitteli kiistanalaisen Agenda 2030 -ohjelman, joka on lähes identtinen
Klaus Schwabin Great Reset -hankkeen kanssa.
YK ja Schwab haluavat omien sanojensa mukaan varmistaa, että köyhyys, nälkä, saastuminen
ja sairaudet loppuvat vuoteen 2030 mennessä.
Se kuulostaa mukavalta suunnitelmalta, kunnes luet pienellä präntätyn tekstin.
Ajatuksena on, että Agenda 2030:n pitäisi olla meidän, kansalaisten, maksama.
Ja aivan kuten meitä pyydetään nyt luopumaan perusoikeuksistamme kansanterveyden hyväksi, meitä pyydetään
luopumaan hyvinvoinnistamme köyhyyden torjunnan hyväksi.
Nämä eivät ole salaliittoteorioita. Voit lukea tämän itse viralliselta verkkosivustolta.
Lyhyesti sanottuna asia on näin:
YK haluaa ottaa kaikkien länsimaiden verorahat ja antaa ne eliitin megayhtiöille, joiden
tehtävänä on sitten yhteiskunnan jälleenrakentaminen.
Tätä valtavaa hanketta varten tarvitaan maailmanhallitus, sanoo YK, ja samainen YK on asettanut
itselleen tehtäväksi olla tämä maailmanhallitus.
Schwabin tavoin YK uskoo, että pandemia on täydellinen tilaisuus nopeuttaa Agenda 2030:n täytäntöönpanoa.
On huolestuttavaa, että WEF ja YK myöntävät avoimesti pitävänsä pandemioita ja muita katastrofeja tilaisuutena muuttaa
yhteiskuntaa, varsinkin kun olemme nähneet, että eliitillä on kaikki keinot käytettävissään saadakseen meidät
uskomaan pandemian olemassaoloon ja jopa luodakseen sellaisen.
Eliitillä ei ole minkäänlaista aikomusta jakaa varallisuuttaan kanssamme.
Itse asiassa he ovat rehellisiä suunnitelmistaan viedä meiltä viimeinenkin pala.
Mutta nyt ehkä ymmärrätte yksinkertaisen logiikan avulla, että uusi maailmanjärjestys tai kaiken kattava
maailmanhallitus on pienen eliitin ainoa keino ylläpitää valtaansa alati kasvavaan maailman väestöön nähden.
BlackRockin ja Vanguardin kaltaiset yritykset eivät hyödy kansallisista rajoista,
tuontiveroista ja todellisesta monimuotoisuudesta.
Vain pelon ja median manipuloinnin avulla he voivat säilyttää vaikutusvaltansa meihin kaikkiin.
Eliitillä ei ole aikomustakaan parantaa meitä lukemattomista sairauksista, joita olemme
saaneet heidän tuottamastaan myrkyllisestä ruoasta.
Ja sen aiheuttamasta ympäristön pilaantumisesta.
Jos emme sairastuisi, koko lääketeollisuus romahtaisi.
"Mikään ei myy niin hyvin kuin pelko" on Mark van Ranstin kaltaisten huippuvirologien motto.
Toivon, että voin tavoittaa sinut tämän videon avulla, jotta lyhennän yhä kasvavaa etäisyyttä välillämme.
Vain jos olemme jakautuneet, eliitti voi säilyttää valtansa meihin.
Eliitin suurin pelko on se, että me ymmärrämme, mitä maan päällä todella tapahtuu.
Eliitti uskoo voivansa estää tämän vain sensuurin avulla.
Ihmiskontaktin estäminen.
Poliittisten vastustajien tai toisinajattelijoiden jatkuva mustamaalaaminen.
Ja raa'an voiman käyttö.
Eliitin suunnitelmat ovat selvät, samoin kuin häikäilemätön tapa, jolla ne aiotaan toteuttaa.
Jos annamme tämän tapahtua, uusi yhteiskunta syntyy sen tuhkasta, jonka kerran tunsimme.
Uusi yhteiskunta, jossa emme omista mitään, emme edes omaa taloamme.
Eliitti haluaa varmistaa, että vuoteen 2030 mennessä kaikki, mitä nyt omistat, kuuluu heille.
Tämä edellyttää tuhoisaa talouskriisiä.
Keskiluokka, joka on yhteiskunnan selkäranka, joutuu ensimmäisenä hyökkäyksen kohteeksi.
Yrittäjät joutuvat ottamaan valtavia velkoja, mikä johtaa lopulta siihen, että he menettävät kaiken omaisuutensa.
Sen jälkeen asiat kehittyvät nopeasti.
Pankit romahtavat, käteistä rahaa ei enää ole, ja ainoa tapa välttää nälänhätä on hyväksyä valtion tuki, joka on
sidottu erilaisiin ehtoihin, kuten rokotustodistukseen ja kaikesta yksityisomaisuudesta luopumiseen.
Koska yrittäjät kaatuvat ensimmäisenä, monet muut eivät tunne kriisiä heti.
Ihmiset pysyvät jakautuneina keskenään, kunnes on liian myöhäistä.
Tämä ei ole keksimäni tuomiopäivän skenaario.
Kyseessä on yksinkertaisesti Suuri Uudelleenjärjestely, Uusi Maailmanjärjestys, jota on valmisteltu
monien sukupolvien ajan ja testattu laajasti kaikissa maailman kommunistisissa diktatuureissa.
Mutta tämä voi mennä myös toiseen suuntaan, ja Suuren uudelleenkäynnistyksen sijaan voimme saada aikaan Suuren
heräämisen ja luoda maailman, jossa kenenkään ei tarvitse nähdä nälkää ja jossa voimme elää
vapaina toistemme ja luonnon kanssa kestävällä tavalla.
Tämä ei ole idealistista unelmointia.
Aina on ollut voimia, jotka ovat yrittäneet murtaa eliitin vallan, mutta viime aikoihin asti viestintävälineemme ovat
aina olleet riittämättömiä joukkoverkon liikkeelle panemiseksi.
Eliitti on aina pitänyt meidät tietämättöminä Teslan kaltaisten nerojen keksinnöistä, sillä Tesla oli
pitkälle kehittynyt puhtaan ja vapaan energian alalla.
Tai tohtori Rife, joka käytti radioaaltoja parantaakseen ainakin 16 kuolemaan johtavaa syöpäpotilasta ennen
kuin hän kuoli Teslan tavoin epäilyttävissä olosuhteissa.
Tai Henry Ford, joka valmisti vuonna 1941 biomuovista valmistetun auton, joka osoittautui terästä vahvemmaksi.
Eliitti on salannut meiltä lukemattomia tällaisia teknologioita, koska ne uhkaavat heidän
monopoliasemaansa kaikilla teollisuudenaloilla.
Ne olivat teknologioita, jotka olisivat antaneet meille vapauden ja vaarantaneet eliitin vallan, joka
perustuu pelkoomme ja riippuvuuteemme sen tuotteista.
Nämä eivät ole salaliittoteorioita vaan tosiasioita.
Tarkoitan, että meille kaikille on avautumassa uusien mahdollisuuksien maailma, jossa ei ole köyhyyttä,
saastumista, tauteja tai sotia ja jossa hallitukset työskentelevät ihmisten parhaaksi eivätkä päinvastoin.
Lukemattomat sairaudet, jotka tuottavat lääketeollisuudelle satoja miljardeja dollareita, parannetaan.
Kenenkään ei tarvitse raataa perseelleen voidakseen elää ihmisarvoista elämää.
Ihmiset eivät enää elä pelossa median, lääketeollisuuden, ilmastolobbareiden ja poliitikkojen valheiden edessä.
Kaikki tämä on näköpiirissä, mutta meidän on ensin käytävä myrskyn läpi ja
tunnistettava, mikä on yhteiskuntamme todellinen ongelma.
Tästä alkaa matkamme, ja se tulee olemaan vaikea matka, mutta kuljemme sen yhdessä ja autamme toisiamme ylös, kun kaadumme.
Me emme pelkää. Me olemme 99 prosenttia.