Manj kot peščica megakorporacij obvladuje vse vidike našega življenja.
Morda se sliši pretirano, vendar je od zajtrka, ki ga imamo zjutraj na mizi, do vzmetnice, na kateri
spimo ponoči, in vsega, kar počnemo, nosimo ali uživamo, v veliki meri odvisno od teh podjetij.
To so investicijske družbe ogromnih razsežnosti, ki upravljajo največje denarne tokove na svetu.
So protagonisti spektakla, ki ga trenutno doživljamo.
Da vam ne bi vzel preveč časa, sem najpomembnejše informacije povzel kar se da na kratko.
Kako deluje?
Vzemimo na primer podjetje, kot je PepsiCo, matično podjetje številnih priljubljenih
brezalkoholnih pijač in prigrizkov na svetu.
Zdi se, da obstaja veliko različnih konkurenčnih blagovnih znamk, vendar vse prihajajo iz tovarn majhnega
števila podjetij, ki imajo skupaj monopol v industriji.
Med proizvajalci pakiranih živil so še številna druga velika podjetja, kot so Unilever, Coca Cola Company, Mondelez in Nestlé.
Na tej sliki lahko vidite, da praktično vsaka znana blagovna znamka pakiranih živil spada v eno od teh skupin.
Te informacije lahko zlahka pridobite.
Preberete jih lahko na spletnih straneh zadevnih blagovnih znamk ali v Wikipediji.
Podjetja te velikosti običajno kotirajo na borzi in imajo upravni odbor, v katerem imajo glavno besedo največji delničarji.
Na spletnih straneh, kot je Yahoo Finance, lahko najdemo podrobne informacije o podjetjih,
vključno z največjimi delničarji teh podjetij.
Ponovno vzemimo za primer družbo PepsiCo.
Vidimo, da je 73,14 % delnic v lasti kar 3.379 institucionalnih vlagateljev.
Med njimi so investicijske družbe, investicijski skladi, zavarovalnice, banke in v nekaterih primerih tudi vlade.
Oglejmo si, kdo so največji institucionalni vlagatelji družbe PepsiCo.
Kot je razvidno, je le deset od 3379 vlagateljev odgovornih za skoraj tretjino vseh delnic.
Skupni delniški kapital teh desetih vodilnih podjetij je vreden približno 60 milijard dolarjev.
Od teh desetih vlagateljev imajo trije več delnic kot preostalih sedem.
Spomnimo se njihovih imen in poglejmo, kdo ima v lasti največ delnic družbe Coca Cola, Pepsijevega velikega konkurenta.
Vidimo, da imajo tako kot pri družbi PepsiCo večino delnic institucionalni vlagatelji.
Oglejmo si deset najboljših in začnimo z zadnjim med njimi.
Štirje od teh šestih institucionalnih vlagateljev so bili tudi v zadnjih šestih primerih družbe PepsiCo.
To so Northern Trust, JP Morgan Chase, Geode Capital Management in Wellington Management.
Oglejmo si štiri največje delničarje.
Trije od njih so bili med prvimi štirimi tudi v družbi PepsiCo.
To so BlackRock, Vanguard in State Street, obstaja pa še ena: Berkshire Hathaway.
To so štiri največje investicijske družbe na svetu.
PepsiCo in Coca Cola sta vse prej kot konkurenta, vendar so tudi druga velika podjetja, ki so lastniki številnih
blagovnih znamk, kot so Unilever, Mondelez in Nestlé, v lasti iste majhne skupine institucionalnih vlagateljev,
in ta imena niso prisotna le v industriji pakirane hrane.
Poglejmo na primer v Wikipediji, katera so največja podjetja v tehnološkem sektorju.
Facebook je lastnik aplikacij WhatsApp in Instagram.
Skupaj s Twitterjem sta najbolj priljubljeni platformi družabnih medijev na svetu.
Alphabet je matično podjetje vseh Googlovih podjetij, vključno z YouTubom in Gmailom, poleg tega pa je tudi največji sponzor in
razvijalec Androida, enega od dveh operacijskih sistemov, ki poganja skoraj vse pametne
telefone in tablične računalnike na svetu.
Drugi operacijski sistem je Applov IOS.
Če k ostalim trem dodamo še Microsoft, vidimo, da programsko opremo, od katere so odvisni skoraj vsi
računalniki, tablični računalniki in pametni telefoni na svetu, izdelujejo štiri podjetja.
Poglejmo, kdo ima v lasti največ delnic teh močnih podjetij.
V primeru Facebooka je več kot 80 % delnic v lasti institucionalnih vlagateljev.
To so ista imena, ki smo jih videli v živilski industriji.
Tudi tu so na čelu isti vlagatelji.
Vidimo jih pri Applu, pa tudi pri njihovem velikem konkurentu Microsoftu.
Če pogledamo vsa druga podjetja, ki prevladujejo v tehnološki industriji in izdelujejo naše računalnike,
televizorje, pametne telefone in gospodinjske aparate, vidimo, da imajo veliko delnic v lasti isti veliki vlagatelji.
Ta majhen klub investicijskih družb, bank in investicijskih skladov je tudi največji delničar
primarnih industrij, iz katerih izvirajo naše surovine.
Če na Wikipediji poiščemo največja rudarska podjetja na svetu, vidimo, da so njihovi delničarji
isti institucionalni vlagatelji kot povsod drugje.
Enako velja za največja svetovna kmetijska podjetja, od katerih je odvisna celotna prehrambena industrija.
V njihovi lasti je na primer Bayer, matično podjetje Monsanta, največjega svetovnega proizvajalca semen, ki proizvede
90 % vseh semen bombaža na svetu in večino vseh drugih semen.
Ne glede na to, ali govorimo o največjih svetovnih proizvajalcih solarnih modulov ali največjih
rafinerijah nafte, delnice upravljajo ista podjetja.
V njihovi lasti so tobačna podjetja, ki proizvajajo vse priljubljene blagovne znamke tobaka na svetu.
V njihovi lasti pa so tudi vsa velika farmacevtska podjetja in znanstveni inštituti, ki proizvajajo zdravila.
V njihovi lasti so podjetja, ki proizvajajo naše kovine in surovine, ter celotna avtomobilska, letalska in orožarska
industrija, v kateri se te kovine in surovine predelujejo.
So lastniki podjetij, ki izdelujejo našo elektroniko.
V njihovi lasti so velike veleblagovnice in spletne tržnice.
In celo plačilna sredstva, s katerimi plačujemo njihove izdelke.
Kot sem vam že povedal, so institucionalni vlagatelji predvsem investicijske družbe, banke in zavarovalnice.
Po drugi strani so tudi v lasti delničarjev.
In kaj je pri tem najbolj neverjetno?
Vsi ti institucionalni vlagatelji imajo v lasti delnice drug drugega in skupaj tvorijo
ogromno mrežo, ki jo lahko primerjamo s piramido.
Manjši institucionalni vlagatelji so v lasti večjih vlagateljev, ti pa v lasti še večjih vlagateljev.
Nevidno konico te piramide sestavljata le dve podjetji, katerih imena smo že večkrat videli:
To sta Vanguard in BlackRock.
Moč teh dveh podjetij je za nas skoraj nepredstavljiva.
Ne le da so največji institucionalni vlagatelji v vsa največja podjetja na svetu, ampak so tudi lastniki drugih institucionalnih
vlagateljev v teh podjetjih, kar jim daje popoln monopol.
Po poročilu Bloomberga, ene najbolj uglednih institucij na svetu na področju finančnih podatkov in analiz, strokovnjaki
ocenjujejo, da bosta obe podjetji do leta 2028 skupaj upravljali približno 20 bilijonov
dolarjev naložb in imeli v lasti skoraj vse na svetu.
Isti Bloomberg je BlackRock označil za četrto roko vlade, saj je edini nevladni subjekt, ki vzdržuje tesne
odnose z zveznimi bankami, znanimi tudi kot centralne banke.
Družba BlackRock ne le posoja denar Bundesbankam, temveč je tudi njihov najpomembnejši svetovalec in razvijalec
računalniškega sistema, ki ga uporabljajo Bundesbanke.
Več deset zaposlenih v družbi BlackRock je zasedalo visoke položaje v Beli hiši v času administracije
Busha in Obame ter trenutno pod vodstvom Joeja Bidena.
Izvršni direktor družbe BlackRock Larry Fink je dobrodošel gost številnih voditeljev držav in politikov - in to je razumljivo.
Je obraz podjetja, ki vleče niti.
Toda Larry Fink ne vleče niti sam.
Pravzaprav je družba BlackRock v lasti delničarjev.
Če pogledamo, kdo so ti delničarji, pridemo do nenavadne ugotovitve.
Vidimo, da je največji delničar družbe BlackRock podjetje Vanguard. In tu postane temačno.
Družba Vanguard ima edinstveno strukturo, zaradi katere je nemogoče ugotoviti, kdo so njeni delničarji ali stranke.
Elita, ki ima v lasti Vanguard, ne želi, da bi kdo vedel, da so lastniki najmočnejšega podjetja na svetu.
Seveda pa je to
Nobena skrivnost za tiste, ki so jo pripravljeni preučiti.
Poročila Oxfama in Bloomberga kažejo, da ima 1 % svetovnega prebivalstva več denarja kot preostalih 99 %.
Seveda so lastniki najmočnejšega podjetja na svetu tudi najbogatejši med tem 1 %.
Z drugimi besedami, spadate med 0,001 %.
To pomeni, da je Vanguard v rokah najbogatejših družin na svetu.
Če preučimo njihovo zgodovino, ugotovimo, da so bile te družine že od nekdaj na vrhu piramide,
nekatere že dolgo pred začetkom industrijske revolucije.
Da pa ne bi šel v podrobnosti, bi rad samo poudaril, da mnoge od teh družin pripadajo kraljevim rodbinam in
da so ustanovitelji našega bančnega sistema, Združenih narodov in vseh industrij na svetu.
Te družine niso nikoli izgubile svoje moči, vendar so se bile zaradi naraščajočega svetovnega prebivalstva prisiljene skriti za
investicijskimi družbami, kot je Vanguard, katerih največji delničarji so zasebni
skladi in dobrodelne organizacije teh družin.
So vez med gospodarstvom, politiko in mediji, kar vodi v precejšnje navzkrižje interesov.
Vendar na prvi pogled to ni preveč opazno.
Neprofitne organizacije, znane tudi kot fundacije, so organizacije, ki so odvisne od donacij
in jim ni treba objaviti, od koga jih prejemajo.
Ta denar lahko vlagajo v kar koli želijo in jim ni treba plačati davka na dobiček, če ga ponovno
vlagajo v druge projekte, v katere so vključeni.
Neprofitne organizacije lahko od nevidnih vlagateljev prejmejo na stotine milijard dolarjev.
Po poročilu avstralske vlade so neprofitne organizacije idealne za financiranje
terorističnih skupin in pranje velikih vsot denarja.
Fundacije in skladi družin na vrhu 1-odstotne hierarhije se čim bolj skrivajo v ozadju.
Za odmevne primere, ki pritegnejo pozornost, pa se obrnejo na fundacije družin filantropov, ki so na
lestvici nižje, vendar so prav tako zelo premožne.
To so Fundacija Billa in Melinde Gates, Fundacija odprte družbe kontroverznega
multimilijarderja Georgea Sorosa in Clintonova fundacija.
Kratek uvod, da si boste lažje predstavljali velikost teh temeljev.
Na uradni spletni strani Svetovnega gospodarskega foruma je navedeno, da je Gatesova fundacija največji donator Svetovne
zdravstvene organizacije, potem ko je predsednik Donald Trump leta 2020 ustavil ameriško
financiranje Svetovne zdravstvene organizacije.
Zato je Fundacija Gates ena od najvplivnejših organizacij na svetu na vseh področjih, povezanih z našim zdravjem.
Fundacija Gates tesno sodeluje s 16 največjimi farmacevtskimi podjetji na svetu, med katerimi so Pfizer,
AstraZeneca, Johnson & Johnson, BioNTech in Bayer, in pravkar smo videli, kdo ima v teh podjetjih največ delnic.
Bill Gates je bil vse prej kot reven računalniški zanesenjak, ki je postal eden najbogatejših ljudi na
svetu. Izhajal je iz filantropske družine, ki je tako kot on delala za absolutno elito.
Bill je ustanovitelj družbe Microsoft, ki je v lasti družb BlackRock, Vanguard in do nedavnega Berkshire Hathaway.
Mislim, da bi se naslednja tema morala začeti z vprašanjem.
Naključna oseba, kot sem jaz, ki ima zelo malo izkušenj z urejanjem videoposnetkov in uporablja star prenosni računalnik,
lahko v 20 minutah objektivno dokaže, da imata samo dve podjetji popoln monopol nad vsemi industrijskimi sektorji na svetu.
Zato se postavlja očitno vprašanje: zakaj o tem ne poročajo mediji?
Ta odgovor dobimo spet iz Wikipedije.
Približno 90 % mednarodnih medijev je v lasti devetih medijskih konglomeratov.
Podjetja v lasti teh medijskih konglomeratov so preštevilna, da bi jih naštevali.
Po pričakovanjih sta največja delničarja Vanguard in BlackRock.
Lahko bi še ure in ure dokazoval, da so v skoraj vseh državah na svetu lokalni mediji v rokah tovrstnih
konglomeratov, ki pa so v lasti naših institucionalnih vlagateljev ali izjemno bogatih in vplivnih elitnih družin.
V Združenem kraljestvu so na primer skoraj vsi priljubljeni časopisi in revije v lasti družb Daily
Mail Group, Reach in že omenjene družbe News Corp.
Na Nizozemskem so vsi mediji v rokah "de Persgroep", Mediahuis in Bertelsmanna.
V Nemčiji pa vse medije nadzorujejo nemška vlada, ProSiebenSat1, Axel Springer in Bertelsmann,
ki je prav tako konglomerat neslutene velikosti.
Bertelsmann ni le matično podjetje največje svetovne knjižne založbe Penguin Random House ter lastnik in ustanovitelj glasbene
založbe BMG Music, temveč prek svojega hčerinskega podjetja RTL, ki ima 67 televizijskih kanalov, deset platform za pretakanje in
38 radijskih postaj, obvladuje tudi velik del evropskih medijev.
Poleg RTL ima Bertelsmann v lasti tudi velik del francoskih osrednjih medijev, skupaj z Media Setom, močnim italijanskim
konglomeratom nekdanjega predsednika Berlusconija, ki nadzoruje večino italijanskih osrednjih medijev, pa ima v
lasti tudi vse priljubljene španske televizijske kanale.
Različni mediji ne pripravljajo novic sami, temveč uporabljajo informacije in slike tiskovnih
agencij, kot so Reuters, nizozemska ANP in francoska AFP.
Te organizacije so vse prej kot neodvisne.
Glavni novinarji in uredniki, ki delajo za naše medije ali tiskovne agencije, so povezani s pomembnimi
novinarskimi organizacijami, kot je Evropski novinarski center.
Evropski novinarski center je eden največjih financerjev projektov, povezanih z mediji, v Evropi.
Za novinarske analize in mnenja vsi največji svetovni mediji uporabljajo Project Syndicate,
najmočnejšo organizacijo na svojem področju.
Oskrbuje 506 najpomembnejših medijev v 156 državah.
Project Syndicate in organizacija, kot je Evropski novinarski center, sta skupaj z novinarskimi
agencijami vez med različnimi mediji po vsem svetu.
Ko bralci novic berejo novice svojih televizijskih voditeljev, obstaja velika verjetnost,
da besedilo prihaja iz ene od teh organizacij.
Zato je poročanje svetovnih medijev pogosto sinhronizirano.
Poglejmo, kdo so organizacije, ki skupaj z novinarskimi agencijami pripravljajo naše novice.
Pri Project Syndicate so to Fundacija Billa in Melinde Gates, Fundacija za odprto družbo in Evropski novinarski center.
Potem pa še Evropski novinarski center.
Tudi tu sta prisotni fundaciji Gates in Open Society Foundation, ki prav tako prejemata velike donacije od Facebooka,
Googla, nizozemskega ministrstva za izobraževanje, kulturo in znanost ter nizozemskega ministrstva za zunanje zadeve.
Organizacije, ki so v središču našega pretoka informacij, financirajo neprofitne
organizacije iste elite, ki nadzoruje vse medije.
Vendar del naših davkov namenjamo tudi tem organizacijam.
Elita, ki nadzoruje vse vidike našega življenja, vse do informacij, ki jih prejemamo, je odvisna od nepredstavljivega
usklajenega sodelovanja, ki povezuje vse različne industrije na Zemlji in zagotavlja, da vse delujejo v interesu elite.
To se dogaja na Svetovnem gospodarskem forumu, eni najpomembnejših organizacij na svetu.
Na letnem srečanju v Davosu se srečujejo direktorji največjih svetovnih podjetij, voditelji držav, politiki in drugi vplivni
posamezniki ter organizacije, kot sta UNICEF in Greenpeace.
V upravnem odboru WEF so nekdanji podpredsednik ZDA in "guru za podnebne spremembe" Al Gore, izvršni direktor družbe BlackRock
Larry Fink, predsednica Evropske centralne banke Christine Lagarde, direktorica CERN-a Fabiola Gianotti, jordanska kraljica,
direktor Mednarodnega odbora Rdečega križa Peter Maurer ter številni drugi politiki in
direktorji najvplivnejših svetovnih podjetij.
Wikipedija poroča o naslednjem:
"Po mnenju kritikov je WEF gospodarski forum, na katerem se najbogatejša podjetja
lahko pogajajo z drugimi podjetji ali politiki.
Številni udeleženci menijo, da je namen WEF-a osebna korist, ne pa reševanje globalnih problemov."
Da imajo ti kritiki WEF prav, hitro postane jasno, če pogledamo, kdo so najpomembnejši
partnerji, ki prispevajo skoraj 71 % proračuna WEF.
To so BlackRock, Fundacija za odprto družbo, Fundacija Billa in Melinde Gates ter številna druga velika podjetja, katerih delnice
imata Vanguard in BlackRock neposredno ali posredno v lasti.
Predsednik in ustanovitelj WEF je Klaus Schwab, nemški profesor in poslovnež.
V svoji knjigi "Velika ponastavitev" podrobno opisuje načrte svoje organizacije.
Po Schwabovem mnenju bi morala našo staro družbo nadomestiti nova, v kateri bi se države odrekle svoji suverenosti v korist
vseobsegajoče svetovne vlade, v kateri ljudje ne bi imeli ničesar v lasti, temveč bi delali za državo, v zameno pa bi dobili
stanovanje, zdravstveno oskrbo in vse druge osnovne potrebe.
Verjetno ste že veliko slišali o novem svetovnem redu.
Mediji nas prepričujejo, da je to tema za teoretike zarote, čeprav o tem že več generacij govorijo predsedniki, kot
so George Bush starejši, Nelson Mandela in Bill Clinton.
Te pomembne osebnosti, ki so razen Mandele v času svojega življenja vse spadale v vrh elite,
niso edine, ki sanjajo o vsemogočni svetovni vladi.
Leta 2015 so ZN predstavili sporno Agendo 2030, ki je skoraj enaka Veliki ponastavitvi Klausa Schwaba.
Po lastnih besedah želita ZN in Schwab zagotoviti, da do leta 2030 na planetu ne bo več
revščine, lakote, onesnaževanja in bolezni.
Zveni kot dober načrt, dokler ne preberete drobnega tiska.
Ideja je, da bi morali Agendo 2030 plačati mi, državljani.
Tako kot se zdaj od nas zahteva, da se odpovemo svojim osnovnim pravicam v korist javnega zdravja, se bomo morali
odpovedati svoji blaginji v korist boja proti revščini.
To niso teorije zarote. To si lahko preberete na uradni spletni strani.
Skratka, gre za naslednje:
Združeni narodi želijo vzeti davkoplačevalski denar vseh zahodnih držav in ga dati
megakorporacijam elite, ki naj bi nato obnovile družbo.
Za ta velik projekt je potrebna svetovna vlada, pravijo Združeni narodi, in prav ti Združeni
narodi so si zadali nalogo, da bodo ta svetovna vlada.
Podobno kot Schwab tudi ZN menijo, da je pandemija odlična priložnost za pospešitev izvajanja Agende 2030.
Zaskrbljujoče je, da WEF in ZN odkrito priznavata, da v pandemijah in drugih nesrečah vidita priložnost za preoblikovanje
družbe, še posebej, ker smo videli, da ima elita na voljo vsa sredstva, da nas
prepriča, da obstaja pandemija, in jo celo ustvari.
Elite nimajo nobenega namena deliti svojega bogastva z nami.
Pravzaprav so iskreni glede svojih načrtov, da nam odvzamejo vse do zadnjega koščka.
Toda za zdaj boste morda s preprosto logiko razumeli, da je novi svetovni red ali vseobsegajoča svetovna
vlada edini način, da majhna elita ohrani svojo moč nad vedno večjim svetovnim prebivalstvom.
Podjetja, kot sta BlackRock in Vanguard, nimajo koristi od državnih meja, uvoznih davkov in resnične raznolikosti.
Le s strahom in medijsko manipulacijo lahko ohranijo svoj vpliv na vse nas.
Elita nas ne namerava ozdraviti neštetih bolezni, ki smo jih dobili zaradi strupene hrane, ki jo proizvajajo.
In onesnaževanja okolja, ki ga je povzročila.
Če ne bi zboleli, bi se celotna farmacevtska industrija sesula.
"Nič ne prodaja tako kot strah" je moto vrhunskih virologov, kot je Mark van Ranst.
Upam, da te bom s tem videom dosegel in tako zmanjšal vedno večjo razdaljo med nama.
Le če smo razdeljeni, lahko elita ohrani svojo oblast nad nami.
Največji strah elite je, da bomo spoznali, kaj se v resnici dogaja na Zemlji.
Edini način, kako lahko elita to prepreči, je cenzura.
Preprečevanje stika z ljudmi.
nenehno obrekovanje političnih nasprotnikov ali drugače mislečih.
In uporaba grobe sile.
Načrti elite so jasni, prav tako neusmiljen način, kako jih nameravajo uresničiti.
Če bomo to dopustili, bo na pepelu tega, kar smo nekoč poznali, nastala nova družba.
Nova družba, v kateri si ne bomo lastili ničesar, niti lastne hiše.
Elita želi zagotoviti, da bo od zdaj do leta 2030 vse, kar imate zdaj, v njeni lasti.
Za to je potrebna uničujoča gospodarska kriza.
Najprej je napaden srednji razred, ki je hrbtenica družbe.
Podjetniki so se prisiljeni močno zadolžiti, zaradi česar na koncu izgubijo vse svoje premoženje.
Nato se bodo stvari hitro razvijale.
Banke bodo propadle, gotovina bo prenehala obstajati in edini način, da se izognemo lakoti, bo sprejetje državne
pomoči, ki bo vezana na različne pogoje, kot sta potrdilo o cepljenju in odrekanje vsega zasebnega premoženja.
Ker so podjetniki prvi na udaru, mnogi drugi krize ne bodo občutili takoj.
Ljudje ostanejo razdeljeni med seboj, dokler ni prepozno.
To ni scenarij sodnega dne, ki sem si ga izmislil.
To je preprosto Velika ponastavitev, novi svetovni red, ki je bil pripravljen že več generacij in temeljito
preizkušen v vseh komunističnih diktaturah na svetu.
Vendar lahko gremo tudi v drugo smer in namesto Velike ponastavitve dosežemo Veliko prebujenje ter ustvarimo
svet, v katerem nihče ne bo lačen in v katerem bomo lahko živeli v svobodi drug z drugim in z naravo na trajnosten način.
To ni idealistično sanjarjenje.
Vedno so obstajale sile, ki so poskušale zlomiti moč elite, vendar so bila naša komunikacijska sredstva do
nedavnega vedno nezadostna, da bi sprožila množično mrežo.
Elita nam je vedno preprečevala, da bi vedeli za odkritja genijev, kot je Tesla, ki je bil zelo
napreden na področju čiste in brezplačne energije.
Ali Dr. Rife, ki je z radijskimi valovi ozdravil vsaj 16 neozdravljivih bolnikov z rakom, preden
je tako kot Tesla umrl v sumljivih okoliščinah.
Ali pa Henry Ford, ki je leta 1941 izdelal avtomobil iz bioplastike, ki se je izkazal za močnejšega od jekla.
Elita je pred nami skrivala nešteto takšnih tehnologij, ker so ogrožale njihove monopole v vseh panogah.
To so bile tehnologije, ki bi nam omogočile svobodo in ogrozile moč elit, ki temelji na
našem strahu in odvisnosti od njihovih izdelkov.
To niso teorije zarote, ampak dejstva.
Pravim, da se nam vsem odpira svet novih možnosti, v katerem ni revščine, onesnaževanja, bolezni ali vojn
in v katerem vlade delajo v dobro ljudi in ne obratno.
Ozdravljene bodo neštete bolezni, ki farmacevtski industriji prinašajo na stotine milijard dolarjev.
Nikomur ni treba delati, da bi živel dostojno življenje.
Ljudje ne bodo več živeli v strahu pred lažmi medijev, farmacevtske industrije, podnebnih lobijev in politikov.
Vse to je na obzorju, vendar moramo najprej prebroditi nevihto in ugotoviti, kaj je resnični problem v naši družbi.
Tu se začenja naša pot, ki bo težka, a jo bomo prehodili skupaj in si pomagali, ko bomo padli.
Ne bomo se bali. Mi smo 99%.