Mindre än en handfull megaföretag dominerar alla aspekter av våra liv.
Det kan låta överdrivet, men från frukosten vi äter på morgonen till madrassen vi sover på på natten, och
allt vi gör, bär eller konsumerar däremellan, är till stor del beroende av dessa företag.
Det är investmentbolag av enorma mått som förvaltar de största kassaflödena i världen.
De är huvudpersonerna i det skådespel som vi just nu upplever.
För att inte ta upp för mycket av din tid har jag sammanfattat den viktigaste informationen så kortfattat som möjligt.
Hur fungerar det?
Ta till exempel ett företag som PepsiCo, moderbolaget till många av världens mest populära läskedrycker och snacks.
Det verkar finnas många olika konkurrerande märken, men de kommer alla från fabriker som tillhör ett litet
antal företag som tillsammans har monopol i branschen.
Bland tillverkarna av förpackade livsmedel finns ett antal andra stora företag som
Unilever, Coca Cola Company, Mondelez och Nestlé.
På den här bilden kan du se att praktiskt taget alla välkända varumärken av förpackade livsmedel tillhör en av dessa grupper.
Du kan enkelt få den här typen av information.
Du kan läsa dem på webbplatserna för de berörda varumärkena eller på Wikipedia.
Bolag av denna storlek är vanligtvis börsnoterade och har en styrelse där de största aktieägarna har inflytande.
På webbplatser som Yahoo Finance kan vi hitta detaljerad företagsinformation,
inklusive de största aktieägarna i dessa företag.
Låt oss ta PepsiCo som exempel igen.
Vi ser att 73,14% av aktierna innehas av inte mindre än 3.379 institutionella investerare.
Dessa inkluderar investmentbolag, investeringsfonder, försäkringsbolag, banker och, i vissa fall, regeringar.
Låt oss ta en titt på vilka PepsiCo:s största institutionella investerare är.
Som synes är det bara tio av de 3.379 investerarna som står för nästan en tredjedel av alla aktier.
Det totala aktiekapitalet i dessa tio ledande företag är värt cirka 60 miljarder dollar.
Men av dessa tio investerare är det tre som äger fler aktier än de övriga sju.
Låt oss komma ihåg deras namn och titta på vem som äger flest aktier i Coca Cola Company, Pepsis stora konkurrent.
Vi ser att, precis som för PepsiCo, innehas majoriteten av aktierna av institutionella investerare.
Låt oss ta en titt på topp tio och börja med den sista av dem.
Vi har också sett fyra av dessa sex institutionella investerare under de senaste sex av PepsiCo.
Dessa är Northern Trust, JP Morgan Chase, Geode Capital Management och Wellington Management.
Låt oss nu ta en titt på de fyra största aktieägarna.
Vi såg också tre av dem bland de fyra bästa på PepsiCo.
De är BlackRock, Vanguard och State Street, och det finns ytterligare en: Berkshire Hathaway.
Dessa är de fyra största investmentbolagen i världen.
PepsiCo och Coca Cola är allt annat än konkurrenter, men de andra stora bolagen som äger många varumärken, som
Unilever, Mondelez och Nestlé, ägs också av samma lilla grupp institutionella investerare,
och dessa namn finns inte bara i den förpackade livsmedelsindustrin.
Låt oss till exempel ta en titt på Wikipedia för att se vilka som är de största företagen inom tekniksektorn.
Facebook är ägare till WhatsApp och Instagram.
Tillsammans med Twitter är de de mest populära plattformarna för sociala medier i världen.
Alphabet är moderbolag till alla Google-bolag, inklusive YouTube och Gmail, men de är också de största sponsorerna och
utvecklarna av Android, ett av de två operativsystem som driver nästan alla smartphones och surfplattor i världen.
Det andra operativsystemet är Apples IOS.
Om vi slutligen lägger till Microsoft till de övriga tre, ser vi att fyra företag producerar den programvara som nästan alla
datorer, surfplattor och smartphones i världen är beroende av.
Låt oss ta en titt på vem som äger flest aktier i dessa mäktiga bolag.
När det gäller Facebook ser vi att mer än 80 % av aktierna innehas av institutionella investerare.
Det är samma namn som vi har sett inom livsmedelsindustrin.
Även här är det samma investerare som sitter vid rodret.
Vi ser dem hos Apple, men också hos deras stora konkurrent Microsoft.
När vi tittar på alla andra företag som dominerar teknikindustrin och tillverkar våra datorer, TV-apparater,
smartphones och hushållsapparater, ser vi att samma stora investerare äger en stor del av aktierna.
Denna lilla klubb av investmentbolag, banker och investeringsfonder är också den största aktieägaren i de
primära industrier från vilka våra råvaror härstammar.
Om vi slår upp världens största gruvbolag på Wikipedia ser vi att deras aktieägare är samma
institutionella investerare som överallt annars.
Detsamma gäller för världens största jordbruksföretag, som hela vår livsmedelsindustri är beroende av.
De äger till exempel Bayer, moderbolaget till Monsanto, världens största fröproducent, som producerar 90% av alla
bomullsfrön på jorden och majoriteten av alla andra frön.
Oavsett om vi talar om världens största tillverkare av solcellsmoduler eller de största
oljeraffinaderierna så förvaltas aktierna av samma bolag.
De äger tobaksbolagen som tillverkar alla världens populäraste tobaksvarumärken.
Men de äger också alla de stora läkemedelsbolagen och de vetenskapliga institut som producerar läkemedlen.
De äger de företag som producerar våra metaller och råvaror och hela bil-, flyg- och
vapenindustrin där dessa metaller och råvaror bearbetas.
De äger de företag som tillverkar vår elektronik.
De äger de stora varuhusen och marknadsplatserna på nätet.
Och till och med de betalningsmedel med vilka vi betalar för deras produkter.
Som jag redan har berättat är dessa institutionella investerare främst investmentbolag, banker och försäkringsbolag.
De ägs i sin tur också av aktieägare.
Och vad är det mest fantastiska med det?
Alla dessa institutionella investerare äger varandras aktier och tillsammans bildar de ett
enormt nätverk som vi kan likna vid en pyramid.
De mindre institutionella investerarna ägs av större investerare, som i sin tur tillhör ännu större investerare.
Den osynliga spetsen på denna pyramid består av endast två företag vars namn vi har sett många gånger tidigare:
De är Vanguard och BlackRock.
Kraften hos dessa två företag är nästan ofattbar för oss.
De är inte bara de största institutionella investerarna i alla de stora företagen i världen, utan de äger också
de andra institutionella investerarna i dessa företag, vilket ger dem ett fullständigt monopol.
Enligt en rapport från Bloomberg, en av världens mest respekterade institutioner inom finansiell data och analys,
uppskattar experter att de två bolagen tillsammans kommer att förvalta cirka 20 biljoner dollar i
investeringar år 2028 och äga nästan allt på jorden.
Samma Bloomberg kallade BlackRock för regeringens fjärde arm eftersom det är den enda icke-statliga enhet som har en nära
relation med de federala bankerna, även kända som centralbanker.
BlackRock lånar inte bara ut pengar till Bundesbanken, utan är också deras viktigaste rådgivare och
utvecklare av det datasystem som Bundesbanken använder.
Dussintals BlackRock-anställda hade ledande befattningar i Vita huset under Bush- och
Obama-administrationerna och för närvarande under Joe Biden.
BlackRocks VD Larry Fink är en välkommen gäst hos många statsöverhuvuden och politiker - och det är förståeligt.
Han är företagets ansikte utåt och den som drar i trådarna.
Men det är inte Larry Fink själv som drar i trådarna.
Faktum är att BlackRock i sig ägs av aktieägare.
Och när vi tittar på vilka dessa aktieägare är, kommer vi till en märklig slutsats.
Vi ser att BlackRocks största aktieägare är Vanguard. Och det är här det blir mörkt.
Vanguard självt har en unik struktur som gör det omöjligt att identifiera vem som är dess aktieägare eller kunder.
Eliten som äger Vanguard vill inte att någon ska veta att de är ägare till världens mäktigaste företag.
Men detta är naturligtvis
Ingen hemlighet för den som är villig att undersöka det.
Rapporter från Oxfam och Bloomberg visar att 1 % av världens befolkning har mer pengar än de övriga 99 %.
Naturligtvis är de som äger världens mäktigaste företag också de rikaste bland dessa 1%.
Med andra ord tillhör du de 0,001%.
Så det betyder att Vanguard är i händerna på de rikaste familjerna i världen.
Om vi studerar deras historia inser vi att dessa familjer alltid har befunnit sig i toppen av pyramiden, vissa till
och med långt före den industriella revolutionens början.
Men för att inte gå in för mycket på detaljer vill jag bara påpeka att många av dessa familjer tillhör
kungliga blodslinjer och att de är grundarna av vårt banksystem, FN och alla industrier i världen.
Dessa familjer har aldrig förlorat sin makt, men på grund av den växande världsbefolkningen har de tvingats gömma sig bakom
investmentbolag som Vanguard, vars största aktieägare är dessa familjers privata fonder och välgörenhetsorganisationer.
De är länken mellan näringslivet, politiken och medierna, vilket leder till betydande intressekonflikter.
Vid första anblicken är detta dock inte särskilt märkbart.
Ideella organisationer, även kallade stiftelser, är organisationer som är beroende av donationer och de
behöver inte offentliggöra vem de får dessa donationer från.
De kan investera dessa pengar i vad de vill och behöver inte betala skatt på sina vinster så länge dessa
återinvesteras i andra projekt som de är involverade i.
Ideella organisationer kan flytta hundratals miljarder dollar från osynliga investerare.
Enligt en rapport från den australiensiska regeringen är ideella organisationer därför idealiska för att
finansiera terroristgrupper och tvätta stora summor pengar.
Familjernas stiftelser och fonder i toppen av 1%-hierarkin gömmer sig bakom kulisserna så mycket som möjligt.
För högprofilerade och uppmärksammade fall tar de dock hjälp av filantropfamiljer som befinner sig
längre ner på rankingen men som också är mycket förmögna.
Dessa är Bill & Melinda Gates Foundation, Open Society Foundations som drivs av den kontroversielle
mångmiljardären George Soros och Clinton Foundation.
En kort introduktion för att ge dig en uppfattning om storleken på dessa stiftelser.
Enligt World Economic Forums officiella hemsida är Gates Foundation den största bidragsgivaren till
Världshälsoorganisationen (WHO) efter att president Donald Trump stoppade USA:s finansiering av WHO 2020.
Detta gör Gates Foundation till en av de mest inflytelserika organisationerna i världen inom alla områden som rör vår hälsa.
Gates Foundation har ett nära samarbete med de 16 största läkemedelsbolagen i världen, däribland Pfizer,
AstraZeneca, Johnson & Johnson, BioNTech och Bayer, och vi har just sett vem som äger flest aktier i dessa bolag.
Bill Gates var allt annat än en fattig datanörd som blev en av världens rikaste människor. Istället kom han från en filantropisk
familj som, liksom han själv, arbetade för den absoluta eliten.
Bill är grundare av Microsoft, som ägs av BlackRock, Vanguard och, tills nyligen, Berkshire Hathaway.
Jag tycker att nästa ämne ska börja med en fråga.
En slumpmässig person som jag med mycket liten erfarenhet av videoredigering, som använder en gammal bärbar dator,
kan objektivt visa på 20 minuter att bara två företag har ett totalt monopol över alla industrisektorer i världen.
Detta väcker frågan: Varför nämns inte allt detta i medierna?
Vi får detta svar igen från Wikipedia.
Omkring 90 % av de internationella medierna ägs av nio mediekonglomerat.
De företag som ägs av dessa mediekonglomerat är för många för att räknas upp.
Som väntat är de största aktieägarna Vanguard och BlackRock.
Jag skulle kunna fortsätta i timmar och visa att i nästan alla länder i världen ligger de lokala medierna i händerna på den här
typen av konglomerat, som i sin tur ägs av våra institutionella investerare eller extremt rika och mäktiga elitfamiljer.
I Storbritannien ägs till exempel i stort sett alla populära tidningar och tidskrifter av Daily
Mail Group, Reach och det tidigare nämnda News Corp.
I Nederländerna ligger hela mediemarknaden i händerna på "de Persgroep", Mediahuis och Bertelsmann.
Och i Tyskland kontrolleras alla medier antingen av den tyska regeringen, ProSiebenSat1, Axel Springer
och återigen Bertelsmann, som också är ett konglomerat av aldrig tidigare skådad storlek.
Bertelsmann är inte bara moderbolag till världens största bokförlag, Penguin Random House, och ägare och grundare av BMG
Music, utan kontrollerar också en stor del av europeisk media genom sitt dotterbolag RTL, ett bolag med 67
TV-kanaler, tio streamingplattformar och 38 radiostationer.
Förutom RTL äger Bertelsmann också en stor del av de franska allmänna medierna, och tillsammans med Media Set, den tidigare
presidenten Berlusconis mäktiga italienska konglomerat, som kontrollerar de flesta av de italienska allmänna
medierna, äger de också alla populära spanska TV-kanaler.
De olika nyhetsmedierna producerar inte sina nyheter själva, utan använder information och bilder från
nyhetsbyråer som Reuters, nederländska ANP och franska AFP.
Dessa organisationer är allt annat än oberoende.
De viktigaste journalisterna och redaktörerna som arbetar för våra medier eller för dessa nyhetsbyråer är knutna till viktiga
journalistiska organisationer som European Journalism Center.
European Journalism Centre är en av de största finansiärerna av medierelaterade projekt i Europa.
För journalistisk analys och opinionsbildning använder alla världens stora medier Project
Syndicate, den mäktigaste organisationen inom sitt område.
Den levererar till de 506 viktigaste medierna i 156 länder.
Project Syndicate och en organisation som European Journalism Center är tillsammans med nyhetsbyråerna
länken mellan de olika medierna runt om i världen.
När nyhetsuppläsarna läser upp nyheterna från sina telepromotorer är det stor chans att
texten kommer från någon av dessa organisationer.
Som ett resultat av detta är den globala mediebevakningen ofta synkroniserad.
Låt oss titta på vilka de organisationer är som tillsammans med nyhetsbyråerna producerar våra nyheter.
På Project Syndicate ser vi Bill & Melinda Gates Foundation, Open Society Foundation och European Journalism Centre.
Och så European Journalism Centre självt.
Även här ser vi Gates Foundation och Open Society Foundation, som också får stora donationer från Facebook, Google,
det nederländska ministeriet för utbildning, kultur och vetenskap och det nederländska utrikesministeriet.
De organisationer som står i centrum för vårt informationsflöde finansieras av ideella organisationer som
tillhör samma elit som kontrollerar hela medievärlden.
Men en del av våra skattepengar går också till dessa organisationer.
Eliten, som kontrollerar varje aspekt av våra liv, ända ner till den information vi får, är beroende av ett ofattbart samordnat
samarbete för att länka samman alla olika industrier på jorden och se till att de alla arbetar i elitens intresse.
Detta sker på World Economic Forum, en av de viktigaste organisationerna i världen.
Vid det årliga mötet i Davos samlas vd:arna för världens största företag tillsammans med statsöverhuvuden,
politiker och andra inflytelserika personer och organisationer som UNICEF och Greenpeace.
I WEF:s styrelse ingår bl.a. USA:s tidigare vicepresident och "klimatförändringsguru" Al Gore, BlackRocks VD Larry Fink,
Europeiska centralbankens ordförande Christine Lagarde, CERN:s chef Fabiola Gianotti, Jordaniens drottning, Internationella
rödakorskommitténs chef Peter Maurer och många andra politiker och VD:ar för världens mest inflytelserika företag.
Wikipedia rapporterar följande:
"Enligt kritikerna är WEF ett ekonomiskt forum där de rikaste företagen kan förhandla fram
avtal med andra företag eller med politiker.
För många av deltagarna är syftet med WEF personlig vinning snarare än att lösa globala problem."
Att dessa kritiker av WEF har rätt blir snabbt tydligt när vi tittar på vilka de viktigaste
partnerna är, som står för nästan 71% av WEF:s budget.
Dessa är BlackRock, The Open Society Foundations, The Bill & Melinda Gates Foundation och många andra stora företag
vars aktier Vanguard och BlackRock äger direkt eller indirekt.
WEF:s ordförande och grundare är Klaus Schwab, en tysk professor och affärsman.
I sin bok "The Great Reset" beskriver han sin organisations planer i detalj.
Enligt Schwab bör vårt gamla samhälle ersättas av ett nytt där länder överlåter sin suveränitet till en allomfattande
världsregering, där människor inte äger någonting utan arbetar för staten och i gengäld får sin
bostad, sjukvård och alla andra grundläggande behov.
Du har säkert hört en hel del om den nya världsordningen.
Media vill få oss att tro att detta är ett ämne för konspirationsteoretiker, trots att
presidenter som George Bush Senior, Nelson Mandela och Bill Clinton har talat om det i generationer.
Dessa viktiga personligheter, som bortsett från Mandela alla tillhörde elitens toppskikt under sin livstid, är
inte de enda som drömmer om en allsmäktig världsregering.
År 2015 presenterade FN sin kontroversiella Agenda 2030, som är nästan identisk med Klaus Schwabs Great Reset.
Med egna ord vill FN och Schwab se till att det inte finns mer fattigdom, hunger,
föroreningar och sjukdomar på planeten till 2030.
Det låter som en bra plan tills du läser det finstilta.
Tanken är att Agenda 2030 ska bekostas av oss medborgare.
Och precis som vi nu uppmanas att ge upp våra grundläggande rättigheter till förmån för folkhälsan, kommer vi att uppmanas
att ge upp vårt välstånd till förmån för fattigdomsbekämpning.
Detta är inte konspirationsteorier. Du kan läsa detta själv på den officiella webbplatsen.
I korthet handlar det om detta:
FN vill ta alla västländers skattepengar och ge dem till elitens megaföretag, som sedan
får i uppdrag att bygga upp samhället igen.
För detta enorma projekt behövs en världsregering, säger FN, och samma FN har gett sig
självt uppgiften att vara denna världsregering.
Precis som Schwab anser FN att en pandemi är ett perfekt tillfälle att påskynda genomförandet av Agenda 2030.
Det är oroande att WEF och FN öppet erkänner att de ser pandemier och andra katastrofer som en möjlighet att förändra samhället,
särskilt som vi har sett att eliten har alla medel till sitt förfogande för att få oss att tro att det
finns en pandemi, och till och med för att skapa en.
Eliten har absolut ingen avsikt att dela med sig av sina rikedomar till oss.
Faktum är att de är ärliga med sina planer på att ta ifrån oss varenda liten bit.
Men för tillfället kanske du med enkel logik förstår att en ny världsordning eller en allomfattande världsregering
är det enda sättet för en liten elit att behålla sin makt över en ständigt växande världsbefolkning.
Företag som BlackRock och Vanguard gynnas inte av nationsgränser, importskatter och verklig mångfald.
Endast genom rädsla och manipulation av media kan de behålla sitt inflytande över oss alla.
Eliten har ingen avsikt att bota oss från de otaliga sjukdomar som vi har fått av den giftiga mat de producerar.
Och av de miljöföroreningar som den har orsakat.
För om vi inte blev sjuka skulle hela läkemedelsindustrin kollapsa.
"Inget säljer som rädsla" är mottot för toppvirologer som Mark van Ranst.
Jag hoppas att jag kan nå dig med den här videon för att minska det ständigt ökande avståndet mellan oss.
Det är bara om vi är splittrade som eliten kan behålla sin makt över oss.
Elitens största rädsla är att vi ska inse vad som verkligen pågår på jorden.
Och det enda sättet som eliten tror sig kunna förhindra detta är genom censur.
Förhindra kontakt med människor.
Det ständiga smutskastandet av politiska motståndare eller oliktänkande.
Och användandet av brutalt våld.
Elitens planer är tydliga, liksom det hänsynslösa sätt på vilket de avser att förverkliga dem.
Om vi låter detta ske kommer ett nytt samhälle att växa fram ur askan av det vi en gång kände till.
Ett nytt samhälle där vi inte kommer att äga någonting, inte ens vårt eget hus.
Eliten vill se till att allt du äger nu kommer att tillhöra dem fram till 2030.
Detta kräver en förödande ekonomisk kris.
Medelklassen, som är samhällets ryggrad, attackeras först.
Entreprenörer tvingas ta på sig stora skulder, vilket i slutändan leder till att de förlorar alla sina ägodelar.
Efter det kommer saker och ting att utvecklas snabbt.
Bankerna kommer att kollapsa, kontanter kommer att upphöra att existera och det enda sättet att undvika svält kommer att vara
att acceptera statligt stöd, som kommer att vara kopplat till olika villkor som
vaccinationsintyg och att ge upp alla privata ägodelar.
Eftersom entreprenörer är de första som faller kommer många andra inte att känna av krisen omedelbart.
Människor förblir splittrade sinsemellan tills det är för sent.
Detta är inte ett domedagsscenario som jag har hittat på.
Detta är helt enkelt The Great Reset, den nya världsordningen som har förberetts i många generationer och testats i
stor utsträckning i alla kommunistiska diktaturer i världen.
Men det här kan också gå i en annan riktning och i stället för en stor återställning kan vi åstadkomma ett stort uppvaknande och
skapa en värld där ingen behöver gå hungrig och där vi kan leva i frihet med varandra och med naturen på ett hållbart sätt.
Det här är inte idealistiska drömmar.
Det har alltid funnits krafter som försökt bryta elitens makt, men fram till nyligen har våra kommunikationsmedel
varit otillräckliga för att sätta igång ett massnätverk.
Eliten har alltid hållit oss okunniga om upptäckterna av genier som Tesla, som var långt framme inom området ren, fri energi.
Eller Dr Rife, som använde radiovågor för att bota minst 16 dödliga cancerpatienter innan han dog,
precis som Tesla, under misstänkta omständigheter.
Eller Henry Ford, som redan 1941 tillverkade en bil av bioplast som visade sig vara starkare än stål.
Eliten har undanhållit oss otaliga sådana teknologier eftersom de utgör ett hot mot deras monopol inom alla branscher.
Det här var teknik som skulle ha gett oss frihet och äventyrat eliternas makt, som bygger på
vår rädsla och vårt beroende av deras produkter.
Detta är inte konspirationsteorier, utan fakta.
Vad jag säger är att en värld med nya möjligheter öppnar sig för oss alla, där det inte finns fattigdom,
föroreningar, sjukdomar eller krig och där regeringarna arbetar för folkets bästa och inte tvärtom.
Otaliga sjukdomar som genererar hundratals miljarder dollar till läkemedelsindustrin kommer att botas.
Ingen behöver jobba häcken av sig för att leva ett värdigt liv.
Människor kommer inte längre att leva i rädsla för mediernas, läkemedelsindustrins, klimatlobbyns och politikernas lögner.
Allt detta ligger i horisonten, men vi måste först ta oss igenom stormen och inse vad
som är det verkliga problemet i vårt samhälle.
Det är här vår resa börjar, och det kommer att bli en svår resa, men vi ska ta den
tillsammans och hjälpa varandra upp när vi faller.
Vi kommer inte att vara rädda. Vi är de 99 procenten.