Mnogi ljudi samo kopiraju iz dpa, riječ po riječ.
Onda vidiš u novinama da su sada svugdje isti članci.
službeno je spomenuto u jednom intervjuu da živimo u dobu zatupljivanja masovnih medija a Gustave Le Bon je
napisao "Psihologiju masa" prije više od 130 godina.
Sadrži sve što trebate znati o tome kako manipulirati masama.
ti u suštini živiš kao rob, samo ne shvataš da si zapravo okružen ogradom.
Drugi ljudi postave ogradu za tebe i kažu ti da svakih četiri godine imaš priliku izabrati boju ograde.
Moj omiljeni izreka je zapravo: Oni koji gledaju manje televizije vide jasnije.
Oni u to vjeruju. Kao neka vrsta ideologije. Komunistička ideologija je ispravna stvar, sve ostalo zanemaruju.
U medijima ih ima na pretek.
Dobit ćeš žmarce kad vidiš kako ljudi tamo to vide.
I zaista bismo svi trebali stajati zajedno u ovom teškom trenutku.
Da, dragi gledaoci, Heiko Schrang, ko ga ne poznaje?
On je autor bestselera, izdavač knjiga, govornik na 15. AZK-u, ima YouTube kanal sa impresivnih 170.000
pratilaca i, kao osoba koja voli mir, jedan je od najistaknutijih ličnosti na obrazovnoj sceni.
Dobrodošao na Kla.TV, dragi Heiko, sjajno je što si ovdje.
Zdravo, dragi Mathias. Hvala ti što si me ugostio, i sve najbolje gledateljima, naravno. Hvala ti puno.
Dragi Heiko, napisao si knjigu, a tvoja nova knjiga se zove "Milijumska laž."
U njemu se baviš osjetljivim temama i istražuješ ih s impresivnom dubinom.
Ipak, vrlo je lako za čitanje i zaista privlači čitatelja.
Knjiga je napisana nakon pandemije koronavirusa. Je li vas taj period inspirisao da
napišete knjigu? Ili je postojao neki drugi razlog?
Ne baš, nije toliko novo.
Knjiga je objavljena prije nešto manje od godinu dana, dakle zapravo mnogo nakon korone.
Corona je 2020/2021 – imamo li s njom vezu?
Ali je vaše pitanje i dalje opravdano.
Na kraju je zaista postojao samo jedan razlog:
Iskopao sam svoje stare knjige, u ovom slučaju "Laž stoljeća".
Želio sam pregledati stare izvore i užasnuo sam se kad sam otkrio da većina njih više ne postoji na internetu.
Smatrao sam to vrlo uznemirujućim, jer je to ludilo.
To znači da sada postoji ogromna uniformnost tamo, putem Googlea, a sada se nastavlja i s ChatGPT-om.
Pa sam pomislio, ako nastave brisati sve, ostat će samo jedna istina: ona iz Ministarstva istine, slično Orwellovoj "1984".
I onda sam pomislio, ne može biti ovako.
Pa sam pomislio, u redu, na kraju ćeš napisati još jednu knjigu za buduće generacije.
Jer vjerujem da se oni sve više kreću u ovom smjeru, s umjetnom inteligencijom, tako da imate samo unaprijed određeno mišljenje,
koje je – po volji onih na vlasti – nametnuto narativom.
I ja također imam djecu i, po mom mišljenju, imam odgovornost ne samo prema svojoj djeci, unucima i drugim
ljudima, pa se može reći: U redu, evo referentnog djela – pročitali ste ga – neku vrstu enciklopedije.
Obrazložit ćemo nekoliko tema.
Tamo možete pronaći sve, kako su počeli svi ratovi: ko je bio iza njih, navedena su imena i prezimena,
atentat na Kennedyja, koronavirus – šta se tamo dogodilo?
Mislim, to je već zastarjelo, moja knjiga (...).
Prije sam zapisivao stvari koje su sada sve izašle na vidjelo.
U međuvremenu, jedna bomba za drugom eksplodira.
I tako se zapravo desilo da sam rekao: u redu, ovo je pratilac svim temama.
Pa, mislim da ne moram ništa više pisati, jer je sve već napisano.
A ako do sada niste shvatili, nemojte krivo shvatiti – više im ne možete pomoći.
Zaista ste se bavili mnogim različitim temama i detaljno ih istražili.
U ovom razgovoru sada bih se želio malo fokusirati na temu medija.
Također ste se osvrnuli na medije u članku, ali i više puta tokom knjige.
Mnogi ljudi pretpostavljaju da masovni mediji pružaju širok spektar mišljenja i da
svako može negdje formirati vlastito mišljenje.
U vašoj knjizi, međutim, slikate donekle drugačiju sliku medija.
Pa šta vidite kao problem s masovnim medijima?
Po mom mišljenju, ovo nije novi problem; on je oduvijek postojao.
Ako malo istražite historiju ovoga, otkrit ćete da je Edward Bernays – mogu samo preporučiti Eddieja Bernaysa gledateljima
– napisao knjigu "Propaganda" prije više od 100 godina.
Ovaj čovjek je zapravo onaj koji je osnovao agencije za odnose s javnošću (...) on je onima
na vlasti dao mehanizme za manipulaciju ljudima.
Rekao bih da se, bilo da je riječ o Adolfu Hitleru ili nekim drugima, te stvari i danas
koriste. Drugim riječima, to nije ništa novo.
Naravno, stiče se osjećaj da si u DDR-u imao dva kanala, DDR1 i DDR2. A moja generacija se
također sjeća vremena kad je bilo samo nekoliko kanala.
1987. godine pojavila se privatna televizija, kao što su Sat.1, RTL i slično.
Ranije je postojao samo ograničen broj televizijskih kanala.
I na kraju su se pojavile stotine kanala.
Ljudi su rekli: "Hej, sada zaista možemo dobiti sveobuhvatne i nezavisne informacije."
Često sam se pitao o tome, čak i prije više od 20 godina, jer sam primijetio da su se, kad su u pitanju bili ključni izvještaji –
to jest, kad je riječ o bitnim pitanjima, bilo da je riječ o Drugom zaljevskom ratu 2003. ili čak o Prvom
zaljevskom ratu 1991. – isti snimci pojavljivali svugdje.
U svakom slučaju, gledaš CNN, vidiš iste slike u dnevnim vijestima, vidiš iste slike i na drugim kanalima.
Samo je televizijski voditelj izgledao drugačije, ali poruka je svugdje bila ista.
Čak i tada sam se pitao: Kako je to moguće?
Jer kad je sve tako nezavisno i svi ti prodaju: "Imamo svoje reportere i oni sada idu ovamo i onamo" (...).
Ali kad je riječ o ključnim pitanjima, zapravo je postojalo samo jedno odlučujuće mišljenje.
Po mom mišljenju, sada je gore nego ikad.
Na to si odgovorio rekavši: Uopće nije važno da li ima hiljade kanala ili ne.
Postoje samo četiri novinske agencije, kao što ste spomenuli: AP, Associated Press, zatim AFP i Reuters, sve su dobro poznate.
Reuters ima skoro 150 godina, samo zamislite to, a tu je i dpa, Njemačka novinska agencija.
Za zainteresirane gledaoce – trebali biste obratiti pažnju na ovo – često vidite u Njemačkoj: dpa –
otisnuto sitnim slovima – dpa, dpa, dpa izvještaj.
To znači da oni daju ono što treba donijeti.
Mnogi ljudi samo kopiraju dpa, riječ po riječ.
Onda vidiš u novinama da su sada svugdje isti članci.
Da, dakle, za gledaoce još jednom, upravo ste govorili o velikoj raznolikosti medija, a sada kažete da ti raznoliki mediji – kako
se na prvi pogled čini, jer postoji toliko različitih formata – zapravo samo kopiraju od tih
četiri agencije, ili većinom kopiraju od njih, zar ne?
Da, to je pametno. Dopustite da to kažem ovako: kao što sam rekao, obično ne želim poricati da može
postojati nekoliko regionalnih varijacija u standardnim izvještajima, to bi vrlo lako moglo biti slučaj.
Ali na kraju krajeva, moraš to zamisliti ovako: velika dvorana, a u dvorani je relativno mračno, i u jednom kutu
su svi reflektori, koji sjaje u tom kutu, i u tom kutu, na primjer, je rat u Ukrajini ili Gazi.
Svi gledaju samo ovaj ugao, svi izvještavaju samo o ovom jednom uglu, ali u istoj teretani, u drugim zemljama, na primjer u
Jemenu, i drugdje, također ima ratova, također ima masovnih ubistava, ali o njima se ne izvještava, kao da ne postoje.
Sadašnje, samo sadašnje, čak ni ne govorim o historijskim stvarima.
Ako pretpostavimo da je rat u Ukrajini počeo 2014. godine, to je dobro poznato.
A kada uzmete u obzir da je jedan od najvećih novinara, kojeg također citiram u svojoj knjizi i kojem se izuzetno divim, Peter
Scholl-Latour, koji je nažalost preminuo 2014. godine, službeno u jednom intervjuu spomenuo da živimo u dobu gluposti masovnih
medija; to je bilo posebno očigledno nakon rata u Ukrajini.
Tako je bilo tada. Prikazivane su lažne slike. Na primjer, nTV je prikazao veliki naslov u kojem je pisalo da
konvoji tenkova marširaju ili prelaze u Ukrajinu, ali to je zapravo bila fotografija iz 2008. godine.
Snimljeno je na Kavkazu, bila je to ruska vojna vježba, pa je jednostavno pogrešno izviješteno.
Ali, naravno, ljudi su mislili: "Oh, Rusi će tamo ući s tenkovima", ali oni to nikada nisu učinili!
To je samo jedan primjer. I tako se stalno nastavlja.
Tada je također bilo legendarno kad su u Berlinu rekli: "Oh, sada moramo formirati ljudski lanac za siromašne
izbjeglice – koji su tada stigli preko Sirije 2015. – i to je također bilo legendarno."
Zatim su demonstrirali po Berlinu, držeći se za ruke i noseći svijeće za siromašne izbjeglice.
Onda je otkriveno da tamo nije bilo 50.000 ljudi, kako je bilo izviješteno, nego samo
5.000, i to nije bilo dovoljno za ljudski lanac.
Pa su uzeli slike iz 2003. godine, iz Drugog rata u Ukrajini, kada su bile masovne demonstracije i stotine
hiljada ljudi je izašlo na ulice – jednostavno su ih spojili.
Onda saznate i oni kažu: "Nažalost, slučajno smo izvukli pogrešnu sliku iz arhive DPA."
Oni upravo rade isto s Trumpom, s tim BBC-jem zbog kojeg ga tuži. I to se stalno ponavlja.
Jedino što je važno je da postoji nekoliko agencija koje bi gledaoci trebali zapamtiti ili slobodno istražiti.
I to je pametno, jer to zna vrlo malo ljudi, ali svi dijele isto mišljenje.
Hoćete li ih moći ponovo pronaći je druga priča, s Bilderbergerima i svim polutajnim
organizacijama u kojima sjede i raspravljaju o svojoj agendi.
To je teorija zavjere, naravno, Mathias, znaš.
Apsolutno, nema nikakve sumnje. Stavimo to pod navodnike, da, upravo tako.
U svojoj knjizi također pišete da uključujete citat od Joerga Haidera:
Ko definira pojmove, kontrolira razmišljanje – važna pitanja postaju politički tabu, a neistine se uzdižu u dogmu.
Da, kako u praksi funkcioniše ovo psihološko ratovanje, kako ga vi nazivate, ili imate li neke konkretne primjere iz aktuelnih
svjetskih događaja, iz onoga što se upravo sada dešava?
Da, da budem iskren, mogu reći nekoliko stvari, ali moram reći da me više ne zanima šta gledaoci žele
čuti, ali takav je to život kad si u ovome toliko dugo.
Uvijek govorimo o priznavanju, ali zašto mijenjati?
Uvijek ostaješ u domenu prepoznavanja, uvijek prepoznaješ, jer ćeš se u nekom trenutku poludjeti,
jer sljedeća poruka, sljedeća, sljedeća, sljedeća...
Zato što je laž, moraš zamisliti, toliko velika, prilično zastrašujuća za mene, da ljudi slijede te laži.
Dakle, na primjer, ako čujete u medijima da se, prema Ministarstvu odbrane, dogodilo ovo i ono.
Uvijek znaš da su oni iza toga, ili da su obavještajni izvještaji rekli ovo i ono.
Dakle, to znači da bismo to mogli shvatiti, budući da oni rade relativno blisko zajedno i sva ta terminologija...
Zato je sada dosadno, bilo da je to samo pojam "bijesni građanin", koji prije nije postojao, "Reich-građanin",
umjetno stvoren pojam za klevetanje ljudi, "desničarska ezoterija", što ja jesam, također nikada prije nije postojala.
Trebalo bi da nabaviš rječnik, stvarno je zanimljiv.
Jednom sam održao predavanje o terminologiji, mislim da je to bilo kod vas, u AZK-u. To je bilo prije
nekog vremena, a ti pojmovi tamo čak ni nisu spomenuti.
"Pobunjenici", ah, pobunjenici – pobunjenici su neka vrsta Indijanaca. Oni su pametni, kažu: "kako bi se izbjegla humanitarna
katastrofa" – to zvuči dobro – "mirovne snage" moraju ...
Ovo su sve riječi koje su stvorene da se prenose u glavnim medijima, koji više-manje pripadaju nekoliko agencija.
Spavajuće ovce su na kraju bombardirane pojmovima poput "snaga za održavanje mira" koje moraju ići u zemlju X ili Y,
moraju tamo ići da bi se borile za demokratiju i slobodu.
Usput, termin "sporedna šteta" je, na primjer, skovan tokom rata na Kosovu 1999. godine i prije toga nije postojao.
Tako da tokom Vijetnamskog rata nije bilo kolateralne štete. Vidjeli ste slike napalm bombi koje su bacane, i
to su legendarno tužne slike: mala djeca čija koža praktično gori poput gela na njihovim tijelima.
Pa su sebi rekli: u redu, naučili smo lekciju, više ne možemo raditi takve stvari, sada moramo napraviti nešto
poput videoigre... dron leti unutra, onda se nešto pojavi, i onda im kažemo: pa, bilo je i "kolateralne štete".
Jednostavno rečeno, civili, žene, djeca i tako dalje se ubijaju.
I tako to uvijek ide, potpuna distorzija, "desničarska ekstremistička" stranka i ona koja
je s njom u kontaktu, pa je to samo kleveta.
Jer svaka riječ, vrlo duhovno, svaka riječ ima vibraciju.
Ako sada kažem, dragi Mathias, ti si divan čovjek, ili te volim, ili kažem, mrzim te, Mathias.
Oh, riječi mogu ubiti, da tako kažem. Svaka riječ ima obrazac vibracije, oni to vrlo dobro znaju.
I zato odbijam da se bavim tim stvarima.
Zato nećete vidjeti nijedan video od mene u kojem spominjem riječ "Schwurbler" ni jednom.
Za mene je to najsmješnija stvar ikad, jer ta riječ prije nije postojala.
Kao što mnogi ljudi papagajski ponavljaju, oni su, moraš zamisliti, poput majmuna koji također kopira sve.
Ne kažem da su svi ljudi takvi, ne među vama, naravno da ima slobodnih mislilaca.
Nažalost, takve su mase; prihvate to, a Gustave Le Bon je prije više od 130 godina napisao "Psihologiju masa".
Kaže ti sve što trebaš znati o tome kako manipulirati masama. Ali nekako uvijek djeluje.
Da, naravno da ste na potpuno drugom nivou jer ste temu proučili izuzetno detaljno.
Mogu dobro zamisliti da si stvarno užasno umoran od nekih od ovih termina.
Ali mislim da je važno, također za gledatelja, razumjeti kako nešto ovako funkcionira kada imamo
četiri agencije koje namjerno rasipaju određene riječi.
Oni također klevetaju ljude nazivajući ih teoretičarima zavjere, desničarskim ekstremistima, ezoteristima, kao što ste upravo
rekli, sektarima ili čime god. Postoji toliko negativnih izraza.
Uzmimo Björna Höckea kao primjer. Moram odmah reći da me AfD ne zanima naročito.
Ali onda bi rekli: Björn Höcke, koji ima krivični dosje i koga se s pravom može nazvati fašistom, danas je uradio ovo i ono.
Ali nikada nećete čuti nikoga da kaže: "Sada će govor održati žena koja je djelomično odgovorna za nekoliko
ratova, koja je počinila krivokletstvo, koja je učinila ovo, ono i ono..." Sada dolazi Angela Merkel.
Dakle, nikada nećete čuti nijednog drugog političara, bilo da je iz Stranke zelenih ili ljevičara, da kaže da ćete dobiti
rezoluciju, na primjer Lars Klingbeil, bivši antifašist, Lars Klingbeil, sada ministar
vanjskih poslova, ili šta je on, ekonomski sekretar?
On ti sada govori. Nećeš to čuti.
Nećete čuti: bivši zaposlenik BlackRocka, bivši član upravnog odbora Atlantikbrückea, koji je prekršio svoju
riječ dva dana nakon što je položio zakletvu kao kancelar, sada vam se obraća, Friedrich Merz.
To se ne dešava. Ali svi ostali, bilo da je to ja – ako ukucate moje ime – desničarski
ekstremista, desničarski ideolog, svugdje dobijete etiketu.
Baš kao u robnim kućama: sniženo! Oni te snižavaju, oni i tebe snižavaju. Žele to učiniti.
I zato je važno da svi mi prepoznamo ovaj obrazac koji se tamo dešava.
Da, oni vas umanjuju. S druge strane, oni također vrlo intenzivno cenzurišu.
To znači da potpuno nestaješ sa svojim mišljenjem.
Postoji vrlo snažna cenzura. Programi se namjerno gurnu u drugi plan i ne mogu se pronaći.
Jednom si na SchrangTV-u rekao da je jedna stvar za koju treba pohvaliti Orwella to što je umanjio stvari.
To je jedna od tvojih omiljenih izreka, zar ne?
Da, tako je. On je to zaista učinio.
Kad bih sad vidio Georgea, rekao bih: George, stvarno si to podcijenio.
Vjerovatno bi rekao: "To je zaista istina."
Slično Sarrazinu. On je stvarno umanjio stvari rečenicom "Njemačka se sama ukida".
Da, ludo je. Mislim, stvarno je ludo. Ako pogledate sve teme koje obrađujete u svojoj knjizi, a zaista ih je mnogo.
Imamo cijelu ratnu ekonomiju, sada imamo globalnu ekonomiju, također imamo farmaceutsku industriju, toliko različitih tema.
U suštini, nijedna od ovih oblasti ne bi bila održiva da su masovni mediji slobodni i nezavisni, zar ne?
… "Posebna imovina" – mnogi ljudi to još uvijek imaju na umu, što je važno.
Dugovi nastaju i jednostavno se koristi izraz "poseban fond".
Dakle, kažeš da nam za rat sada treba 2 biliona funti u posebnim sredstvima.
Merz se ne samo da rano ustane i kaže: "Napravit ću novu riječ." Razumiješ li?
To nije ništa više od pozorišne predstave, poput glumaca koji igraju ulogu.
I upravo je to tačka u kojoj ljudi ne razumiju i kažu: ne, to je zavjera.
On to neće shvatiti. Postoje druge agencije koje o tome razmišljaju cijeli dan: koju riječ bismo ponovo
trebali upotrijebiti – pa, "poseban fond" zvuči mnogo bolje.
I tako se to stalno nastavlja, moram to spomenuti jer se to stalno ponavlja, potpuna distorzija u svim područjima.
Da, vjerovatno također mislite na PR odjele koji su posebno osmišljeni da stvaraju te riječi,
da iznesu cijelu stvar, da oblikuju razmišljanje.
Tada, Sigmar Gabriel ... kad je počela izbjeglička kriza, bilo je protesta u Hanauu – prvi put da su ljudi izašli na ulice.
U to vrijeme radilo se o zgradi Bauhausa koja je trebala biti pretvorena u prvi dom za izbjeglice.
Ljudi su samo demonstrirali. Sigmar Gabriel je potom upotrijebio riječ "ludaci".
Usput, ni tada nije postojao izraz "rabble"; on je stanovništvo nazivao rabble i zvao ih "bijesni građani".
I "smeđi Istok" i svi ti slogani, svi dolaze iz istih agencija. Samo da znate.
Da, sjajno.
I zato mi, iz naše perspektive, moramo odbiti, moramo obratiti veliku pažnju na naš jezik, jer je jezik vrlo
precizan, a riječ "vijesti" prenosi sve vrlo precizno, jer se "izvještava". Zato se to zove vijesti.
Da, nevjerovatno je! Dakle, Heiko, da se ukratko vratimo na poentu, ali i na pitanje: ako ponovo pogledamo sva ova područja,
ratnu ekonomiju, planiranu pandemiju tu i tamo i farmaceutsku industriju – da imamo slobodne
medije, bi li išta od ovoga još uvijek bilo moguće?
Ako bi ljudi išli u rat u ovim ludim sukobima, bismo li sebi dozvolili da nas pandemije
negdje tamo zastraše ili čak impresioniraju?
Dobro pitanje. Jednostavno rečeno, ne bi bilo tako, ali ja to i dalje ne vidim na taj način jer vjerujem
da proces mora da se odvija unutar sebe. To znači...
Ako si na kraju zadržan malen, ne vjeruješ u sebe i ne osnažuješ se, da tako kažemo, to jest ne dajes sebi moć da se
oslobodiš, jer nisi slobodan, u suštini živiš kao rob, samo ne shvataš da si na kraju okružen ogradom.
Drugi ljudi postave ogradu za tebe i kažu ti da svakih četiri godine imaš priliku izabrati boju ograde.
Kad shvatiš, kao što je Isus rekao, kao što su svi rekli, da si slobodan, da si nezavisan od ove ograde, da ti ona nije potrebna,
onda ti na kraju krajeva uopće nisu potrebni nikakvi mediji, jer bez obzira na to koji su mediji, u sebi imaš onaj tihi glas koji
svako ljudsko biće ima, tu intuiciju, taj božanski glas koji ti govori, gdje kažeš,
čovječe, nešto nije u redu s ovim likom, u redu?
Ali ako, po mom mišljenju, to nemaš, uvijek te mogu manipulirati, jer su obje strane u nama.
Goethe je to također opisao: nemaš jednu stranu i drugu bez razloga, svjetlo i tamu, postoje ti simboli yin i yang.
Dakle, ono što kažeš zvuči lijepo, postoje samo besplatni mediji, da, ali ko sada posjeduje medije?
Koja je namjera osobe koja snima program?
Koja je moja namjera s knjigom, zašto sam odlučio uključiti ove teme u "Laž milenija", zašto druge teme nisu uključene?
Razumiješ li šta mislim? Trebali bismo se osloboditi ovoga!
Zato je moja omiljena izreka zapravo: Ako gledaš manje televizije, jasnije vidiš.
Zapravo, trebali bismo se manje baviti ovim pitanjima.
Zato sam to više puta rekao, a u našoj knjizi postoji i drugi dio koji se upravo bavi ovim pitanjem:
Polaritet, kako se možeš osloboditi ovih stvari, ko si ti zaista, šta je smisao života?
Po mom mišljenju, ovo su zapravo važnija pitanja.
Razumijem te, naravno, imaš format programa koji se bavi ovim pitanjima, ali ne bi se trebao zaglaviti na njima.
Dakle, da ukratko ponovo odgovorim na pitanje: teško mi je povjerovati da samo zato što sada
imamo besplatne medije živimo u slobodnom svijetu.
U redu, postoje određene teme.
Dakle, ako bi besplatni mediji sada prestali izvještavati, imali bismo ogroman problem, ali mislim da se svi slažemo oko toga.
Ako ne biste napisali ovakvu knjigu i ne bi bilo obrazovnih programa, imali bismo stvarni problem.
Trenutno gledamo program Lois Sasek "1024 svjedoka", o svim žrtvama ritualnog nasilja. Ovo je područje u
kojem obavljamo mnogo istražnih radova i dajemo glas ljudima koji inače ne bi imali glas.
Odlično obavljate posao. Da budemo pošteni, mora se reći da bez vas i drugih mnoge stvari nikada ne bi bile otkrivene.
Migracijski pakt, na primjer, bio je još jedan takav problem.
O migracijskom paktu uopće nije bilo službenog izvještavanja.
Bila je to tada besplatna medija koja je o tome izvještavala.
Onda se pojavio Oliver Welke, koji ima tu "heute-show", i on bi me, na primjer, pljunuo, kao i još nekoliko drugih.
Pa su opet izvrnuli cijelu stvar.
To znači da se, rekao bih, pomalo boje da će ljudi poput nas – protiv kojih se bori i protiv vas i protiv nas – na
kraju donijeti svjetlo u ovaj mračni svijet, i zato si važan.
Da, i vi, svi mi zajedno, svi gledaoci koji su posvećeni ovome – i ranije ste spomenuli Isusa.
On je također rekao da će te istina osloboditi, i vjerujem da je to upravo poenta:
jednostavno moraš ponovo poslušati taj unutrašnji glas.
I ja imam taj dojam da te intuicija to uči, pa mi se opet jako svidjelo što duboko u
sebi zapravo znaš šta je istina, a šta nije.
Možda mogu prijeći na zaključak, ali u predgovoru vaše knjige Lisa Fitz je napisala – što mi je također bilo vrlo zanimljivo –
da je svaki novinar koji na sadržaj vaše knjige reaguje s ogorčenjem, samodopadnošću ili čak
arogancijom ovim pozvan da pobliže pogleda pozadinu.
Vjerujete li lično da još uvijek postoje novinari u glavnim medijima koji bi prihvatili ovo pozivanje?
Spomenuli ste ranije visoke agencije.
Ali to je zanemarivo na 0,00. Rekao bih ne, općenito govoreći.
Uvijek ima onih koji krše redove, a Eva Herman je bila jedna od njih.
Zar nema i drugih imena? Uwe Stein, na kojeg se možda kasnije vratimo, također je dio novog
projekta i više se ne pojavljuje u glavnom toku.
Pa, ima ih nekoliko, ali da budemo pošteni, većina je u potpunosti za.
Dakle, državni mediji su dio sistema. Nikada nisam želio to povjerovati; bio sam naivan, prije mnogo godina.
Pomislio sam u sebi, niko ne može biti toliko glup, sigurno su ih kupili – sigurno su ih kupili!
Mnogi me ljudi pitaju šta sam primijetio, to je kao ideologija.
Pa baš kao i komunizam tada pod Maom Tse-tungom, Pol Potom, Staljinom ili u DDR-u, gdje su govorili
da 100% podržava SED – ne, ne, oni zaista postoje.
Oni u to vjeruju. Kao neka vrsta ideologije. Komunistička ideologija je ispravna stvar, sve ostalo ignoriraju.
U medijima ih ima gomila, stvarno gomila.
Da, ali kako je divno što u sebi nose i taj glas o kojem ste govorili.
Zaista mislim na novinare na najnižem nivou, koji možda jednostavno izvršavaju
naredbe, prate agencije, prate svu terminologiju.
Ne misliš da je ostalo ikakve nade da će se probuditi ili razbuditi, ili da će prihvatiti ovaj poziv.
Sve što im mogu reći je da o tome bolje razmisle što prije, nego prije.
Jer će vas AI ionako sve zamijeniti. To se već događa.
Ostao je vrlo mali broj urednika, jer AI piše sve članke.
Trebali bi napustiti brod koji tone u nekom trenutku – za razliku od mnogih koji još uvijek misle da su na
Titaniku i slave i raduju se. Ali on će uskoro potonuti!
Ovaj sistem je na kraju osuđen na propast, bez obzira na uključena područja.
Možete uzeti šta god želite. Bilo da VW sada otpušta 35.000 ljudi kojima je sve lažirano i kojima je izdano – a SPD je tada
još bio suvlasnik VW-a u Donjoj Saskoj – možete uzeti sva ostala područja, možete uzeti pitanja izbjeglica i migracija...
Nema novca za Nijemce, za puteve, sve je u Berlinu!
Možete zauzeti sva područja. To je pozitivno, moram reći, jer se sve upravo sada pojavljuje.
Ili to prepoznam i kažem: "Više neću pristajati na ovo." Ili pomislim: "Nastavit ću
pristajati na ovo do kraja i dalje lagati i varati."
Karma, čvrsto vjerujem u nju. Ali u nekom trenutku karma će te sustići, brže nego ikad.
Po mom mišljenju, trenutno smo u periodu kada ove sile svjetla, ili ih nazovite istinom,
sve više dolaze na vidjelo. I to je dobra stvar.
To je dobro, baš tako. Možeš to vidjeti kod sve više i više ljudi.
Nevjerovatno je koliko je umrežavanje rašireno, koliko formata postoji, koliko pokreta postoji.
To je odlično. Dragi Heiko, hvala ti puno. To nam ulijeva nadu za budućnost.
Čuo sam da i ti uskoro objavljuješ novu knjigu.
Jesam li to dobro razumio? Možeš li o tome reći još nekoliko riječi?
Da, na kraju se sve svodi na jednu stvar. Ne radi se o bilo kojoj knjizi, ali morate zamisliti da je slogan nakon
Drugog svjetskog rata bio "Nikad više rat". Nikad više rat!
Kad o tome razmislim, u takozvanom mirovnom pokretu početkom 1980-ih slogan je bio "ostvariti mir bez oružja".
Iste osobe sada hodaju okolo i govore: "Mir se može postići samo oružjem."
To je potpuna orvelovska distorzija.
To znači da se zapravo radi samo o jednoj stvari: rat ili mir.
Po mom mišljenju, živimo u apsolutno ludim vremenima, gdje je apsurdno da svaki dan – samo pogledajte vijesti – sada želimo...
pa, neko poput Jensa Spahna, koji je umiješan u afere s maskama i sve druge stvari, nikada nije služio vojsku, a
sada nam govori da bismo u suštini... moglo bi se uvesti zahtjev, rekao bih oprezno... Rade na tome.
To znači da moramo govoriti o miru. Ne samo govoriti o miru, moramo ga živjeti.
A sada su se mnogi ljudi okupili, tako to treba zamisliti.
I to nije nešto što možete lako objasniti; to je nezamislivo.
Projekat koji je, po mom mišljenju, jedan od najznačajnijih u posljednjih deset godina: "Mir
napokon – 100 ličnosti" pokazuju moralnu hrabrost.
Ljudi koji ponekad imaju različita mišljenja, ali ipak, slijedeći primjer "We Are the World", tadašnji Band Aid, gdje je Bob Geldof
okupio sva velika imena na stadionu Wembley – znaš i sam – Queen, David Bowie, svi su bili tamo, George Michael, svi su bili tamo
jer su imali cilj, radilo se o Etiopiji, da prikupe novac za nju.
A ovo se tiče mira. I uključene su poznate ličnosti, pročit ću nekoliko od stotina: Sucharit Bhakdi, Philipp Hopp, Daniele
Ganser je tu, Markus Krall je tu, Kayvan Soufi-Siavash (Ken Jebsen), Dr Michael Nehls, Ulrike Guérot, prof. Max Otte, bivši
svjetski prvak u nogometu Thomas Berthold, Gerald Hüther, Ruediger Dahlke, Lisa Fitz, Marco Rima, Tom
Lausen, Andreas Popp, Marc Friedrich, Hans-Joachim Maaz, Jürgen Fliege, Uwe Steimle i mnogi drugi.
I to je uzbudljivo, jer smo rekli da su sasvim različiti ljudi povezali ljude.
Nemam puno veze s tim, samo je objavljeno u našem izdavačkom domu.
Ali mogu samo reći, to je tako veliko i mainstream se toga boji. Stvarno, stvarno se boji.
Zato što ljudi uvijek žele dijeliti druge. Ovaj protiv onog.
Postoji, na primjer, jedan Jevrejin koji tamo piše i objašnjava zašto bismo i dalje trebali razgovarati s Palestincima.
Neko drugi, poznati urednik, čije ime neću spomenuti, koji je otpušten iz javnog emitovanja, također govori o ovom slučaju.
Ljekari, naučnici, ljudi sa berze – znate nekoliko imena – svi su uključeni. Ovo je zaista o miru!
I zato je, po mom mišljenju, ovaj projekat izuzetno važan.
Svako ko ima djecu ili poznaje nekoga koga bi mogli pozvati na vojnu službu, trebao bi prvo pročitati ovu knjigu.
Dobićeš ježu kad vidiš kako ga tamo ljudi gledaju.
I zaista bismo svi trebali stajati zajedno u ovom teškom trenutku.
Ali, kao što sam rekao, neće biti dostupno do 28. novembra. Prije toga je to još uvijek tajna, koju
sada otkrivam ovdje. Nećete je naći nigdje drugdje.
Molimo pričekajte do 28. Dostupno u prodavnici Macht-steuert-Wissen Verlag.
Ili vjerovatno također u drugim velikim maloprodajnim lancima od decembra, početkom decembra.
Heiko, želim izraziti svoju iskrenu zahvalnost što si odvojio vrijeme da nas povedeš na ovo kratko
putovanje, od trenutnog problema do četiri agencije.
Mislim da ćemo nastaviti. Možemo nastaviti otkrivati stvari; proces buđenja više se ne može zaustaviti.
Hvala vam puno. Želim vam puno uspjeha u svemu što radite i puno energije u svemu!
Radujem se što ću vas uskoro ponovo vidjeti.
Puno hvala vašem timu. Hvala vam što ste mi dozvolili da budem ovdje – i vašim gledaocima. Sve najbolje!
Hvala – i vama.
Želimo znati šta ljudi na ulici imaju reći o ovome. Kakvo je vaše lično mišljenje o ovome? -
Pa, mogu se samo složiti s tobom.
Jeste li i vi siti manipuliranih medijskih izvještaja? Kla.TV – nezavisna, besplatna i
necenzurirana! Pretplatite se sada besplatno!