[Sexuálne útoky na deti v centrách dennej starostlivosti sú na vzostupe.
Toto bol titulok denníka Bild v decembri 2024: Registrované útoky v Severnom Porýní-Vestfálsku: Nové
šokujúce údaje o násilí v centrách dennej starostlivosti:
Takmer 2000 útokov ++ Sexuálne útoky sa viac ako zdvojnásobili
Denník NW Nachrichten 13. septembra tohto roku priniesol správu: Výrazne viac násilia v škôlkach v Severnom
Porýní-Vestfálsku - napadnutie a sexuálne napadnutie
Od roku 2022 sa počet nahlásených prípadov viac ako zdvojnásobil.
V Severnom Porýní-Vestfálsku sa počet prípadov sexuálneho násilia páchaného deťmi takmer strojnásobil.
13.09.2025] Toto sú len dva reprezentatívne titulky zo spolkovej krajiny Severné Porýnie-Vestfálsko.
Tento nebezpečný vývoj nie je náhodný:
Od augusta 2024 je každé centrum dennej starostlivosti povinné predložiť tzv. "koncepciu ochrany pred násilím".
Mnohé zariadenia v tomto kontexte integrujú aj koncepty sexuálnej výchovy.
"Miestnosti na skúmanie tela", "útulné kútiky" a podobne nie sú ničím výnimočným.
Trendy, ktoré sa predávajú ako výchovne hodnotné, vychádzajú z noriem WHO pre sexuálnu výchovu v Európe.
Obsah týchto noriem je veľmi znepokojujúci.
Pre deti vo veku od 0 do 4 rokov odporúčame: "Rozkoš a túžba dotýkať sa vlastného tela, masturbácia v ranom detstve" alebo
"Príjemné zážitky, telesná blízkosť ako súčasť ľudského života".
- spojené so získavaním sexuálnych zručností prostredníctvom tzv. "hier na lekára".
4 až 6-ročné deti by mali "hovoriť o sexuálnych témach"!
Tu a tam sa o tom hovorilo aj vo verejných médiách, avšak bez toho, aby sa odhalila veľmi problematická
agenda pedofilnej infiltrácie, ktorá sa za tým skrýva.
Francúzsky sociológ Thibault Kerlirzin z organizácie na ochranu detí "Mamans Louves" skúmal zdroje vedeckých
odporúčaní noriem WHO a narazil na autorov z lobistických skupín, ktorí otvorene vystupujú proti pedofílii.
Sú medzi nimi ľudia, ktorí publikovali v pedofilných časopisoch a sú hlboko zakorenení v tomto prostredí.
Vzdelávacia brožúra "Die schleichende Pädophilisierung" organizácie na ochranu detí Demo für alle uvádza:
"Sexuálne zneužité deti sú eldorádom pre pedofilov.
Sexualizácia však nečíha len na temných stránkach internetu, ale aj v zdanlivo chránených priestoroch, ako sú školy a škôlky."
"Tatort Kita" je výzvou všetkým rodičom, pedagógom, zamestnancom úradov pre mládež a ostatnej justície, aby
zastavili toto štátom podporované ohrozovanie blaha detí.
Na ochranu našich detí: šírte informácie o tomto dôležitom programe!
Predovšetkým veľká vďaka DemoFürAlle!
PRÍVES
"Takže pojem sexuálna výchova nikdy nebol spomenutý."
Sú to znepokojujúce správy.
"Tento: "Štátny úrad pre starostlivosť o mládež zastavuje plánovanú miestnosť na skúmanie tela v dennom centre"
A je ich čoraz viac.
"To ma prinútilo zamyslieť sa, či je ten koncept taký dobrý."
Čo sa deje v našich materských školách?
"Ľudia sú od počiatku sexuálne bytosti."
"Hry na lekára sú súčasťou normálneho vývoja dieťaťa. Bez ohľadu na to, či sa im dotyk alebo hra páči, alebo nie."
V tomto filme ukážeme, ako veľmi problematický prúd v sexuálnej výchove ovládol vplyvné organizácie.
"Je tu táto neslávne známa matrica."
"Ukázala veci, ktoré by mali vedieť všetci rodičia a politickí predstavitelia."
Ich cieľ: Nový rozmer sexualizácie detí.
Čo to však robí s najmenšími deťmi?
"V týchto útulných zákutiach sa potom deje veľa vecí, o ktorých sa nám nesníva ani v
nočných morách, vecí, ktoré deti robia spolu."
"Toto je už zneužitie."
"Áno!"
"Vlastne som na seba nahnevaná, že som na tom rodičovskom večeri hneď nezakričala a
nepovedala: 'Nie, toto pre svoje dieťa nechcem'."
Veci, ktoré sú v skutočnosti skôr záležitosťou prokuratúry a úradov starostlivosti o mládež, sa
majú stať normou v centrách dennej starostlivosti.
Centrum dennej starostlivosti o deti na mieste činu. Prebudený útok na naše deti.
Už desaťročia je to trend: sexualizácia západných spoločností.
Čoraz viac, čoraz rýchlejšie, čoraz rebelskejšie a čoraz častejšie zamerané na deti.
Dnes mala vo verejnej knižnici v Bargteheide čítať pre deti: "Dragqueen Veuve Noire".
"Ale samozrejme je to aj znak toho, aká dôležitá je táto forma vzdelávacej práce, ktorú robíme.
Pretože len ak budeme skutočne aktívne chodiť do škôlok, škôl a odborných škôl, podarí sa nám skutočne vzdelávať ľudí."
Vyjasniť? Čím?
"V júni sa chce pripojiť k drag kingovi Ericovi Bigclitovi..."
Mníchov, podobné obrázky, rovnaký predmet:
"... zorganizovať čítanie pre deti od 4 rokov."
Trend čoraz skoršej sexualizácie nie je nemeckým fenoménom.
Torrevieja, Španielsko: Malé deti v kostýmoch prostitútok tancujú na sprievode homosexuálov.
Pedofília na ulici.
Patria vôbec deti na sprievody homosexuálov?
Zrejme už vo Vroclave v Poľsku.
V Londýne má teraz sprievod Pride vlastnú rodinnú a detskú zónu.
Britské vzdelávacie vydavateľstvo "twinkl" tak romantizuje dúhovú agendu ("rovnaké práva pre všetkých").
V USA to vyvolalo rozruch:
"Dostaneme vaše deti," skandovali účastníci sprievodu homosexuálov v New Yorku.
Bolo to všetko len nedorozumenie, upokojovali sa iniciátori.
Slogan bol vytrhnutý z kontextu.
Naozaj?
Frankfurt nad Mohanom, júl 2025:
Je to "Christopher Street Day", alebo skôr "Days".
To, čo sa začalo ako sprievod homosexuálov, je teraz štvordňovým podujatím na brehu rieky Main a deti sú tu výslovne vítané.
Takzvaná Míľa CSD sa propaguje vlastnou mládežníckou a rodinnou zónou.
"Ideálne pre deti, aby sa kreatívne vyšantili," hovoria organizátori.
"Konečne priestor pre našich malých hostí," píšu na Instagrame.
Ergo: kolotoče a skákacie hrady vedľa stánkov s fetišom.
Dúhové jednorožce sa stretávajú s dúhovou ideológiou.
Homosexuáli v koženom oblečení vedľa malých detí - ako samozrejmosť na podujatí, ktoré sa
zameriava na totálnu sexualizáciu dospelých.
Neexistuje žiadna kritika, všetci sa pridávajú.
Ale zatiaľ čo len málo rodičov tam berie svoje deti dobrovoľne, sú aj iné miesta, kam všetci rodičia musia svoje deti brať.
Sexualizácia je už na dennom poriadku v mnohých školách.
To však nie je všetko.
Teraz sa to začína aj v centrách dennej starostlivosti.
Čo to robí s deťmi?
Aké sú nebezpečenstvá a aké sú záujmy rodičov?
Pre tento film sme strávili niekoľko mesiacov výskumom, stretli sme sa s odborníkmi, analyzovali
siete a narazili sme na znepokojujúce informácie.
Tu uvádzame výsledok.
Veci, ktoré by mali vedieť všetci rodičia - a vôbec všetci politici.
"Táto skorá sexualizácia ich detí, teraz už aj v škôlkach, je problém, ktorý sa zjavne týka čoraz viac rodičov."
"Áno, to je úplne šialené.
Informujú o tom všetky druhy novín.
Tento: Štátny úrad pre starostlivosť o mládež zastaví plánovanú miestnosť na skúmanie tela v centre dennej starostlivosti.
To bolo v Hannoveri.
Máme to tu v Braunschweigu: hry na lekárov v materskej škole.
Máte tu: Centrum dennej starostlivosti myslí na priestor pre sexuálne hry.
In Kerpen: Masturbácia a hry s lekármi.
Tak je to všade, dokonca aj v katolíckych materských školách.
Katolícka škôlka ruší škandalózne podujatia s hrou na lekára - v Kolíne nad Rýnom.
Aj vo Švajčiarsku to tak je: miestnosti na hranie sa na lekára sú vo švajčiarskych škôlkach bežné.
"To je tiež skúsenosť, ktorú máme s "Iniciatívou Elternaktion".
Dostávame čoraz viac listov od nespokojných rodičov, ktorí sa na nás obracajú s tým, že tento typ sexuálnej výchovy
sa v centrách dennej starostlivosti vymyká spod kontroly.
Od: ukazujú sa knihy - až po: útoky sa odohrávajú medzi rovesníkmi alebo deťmi.
Napadá vám veľa vecí, ktoré sú naozaj veľmi, veľmi znepokojujúce."
Je to znepokojujúca správa.
To všetko je pre tých, ktorých sa to týka, nesmierne stresujúce, nesmierne osobné , a
preto o tom málokto chce hovoriť na kameru .
Kerstin Kramerová má stretnutie s niekoľkými rodičmi, ktorí súhlasili, že to urobia.
Na ich žiadosť nezverejňujeme miesto pobytu ani totožnosť dotknutých osôb.
Práve toľko nás naša cesta zavedie do malého mestečka kdesi v Bavorsku.
A príbeh sa začína celkom nenápadne rozhovorom dvoch matiek v materskej škole.
"A rozprávala mi o svojich synoch, ktorí sa doma od srdca smiali našej dcére, alebo skôr tomu, čo spolu zažili.
A synovia povedali, že si naša dcéra strčila prst do zadku, čo doma robia celý deň."
Ale dcéra dotyčnej matky si to pamätá úplne inak.
"Potom som s ňou o tom hovorila priamo. Čo sa stalo?
Je vôbec pravda, čo mi povedala moja mama?
Áno, mami, to je pravda, ale vôbec to nebolo tak, ako ti povedala.
Vôbec to nebolo tak, že by mi chlapci stiahli nohavice.
Prepáčte, čo je to?
A potom povedala, že áno, títo chlapci jej vyzliekli nohavice a údajne niekoľkokrát, nie len raz, že sa to stávalo pravidelne."
Áno, kontaktovali nás a už predtým som s ňou telefonovala a potom mi v rozhovore povedala, že jej
dcéru niekoľkokrát sexuálne napadli dvaja chlapci.
Hovoríme tu teda o deťoch.
Miesto činu: Lesná škôlka s ekologickým zameraním.
Na otvorenom priestranstve sa okrem iného nachádzala rúra, do ktorej mohli deti vliezť.
"Vonku je rúra, tunel, kde sa môžeš tiež ukryť."
Čo nie je zvonku vidieť.
"Ak sa nepozriete priamo dovnútra."
Tu sa zrejme odohrali útoky.
Áno, a neskôr vyšlo najavo, že ju chlapci nútili, aby si pred nimi vyzliekla nohavice a strčila si veci do zadku.
Chlapci jej možno tiež strčili prsty do zadku.
Čo presne sa stalo, nie je vzhľadom na vek detí jasné.
Je však jasné, že sa niečo stalo, a to niečo vážne.
"V skutočnosti mala naša dcéra v tom čase zranenia v oblasti genitálií.
A vlastne som išla k pediatričke, aby som jej to ukázala: Čo to je? Čo mám robiť? Ako to vyzerá?
Pozrela sa naň, všimla si ho, nemohla nič povedať.
A tiež povedala, že ak sa od dieťaťa nič nedozvie, nemám ho sledovať, aby som neprehĺbila traumu, ak nejakú má."
O to pozoruhodnejšie však je, ako organizácia na tento incident reagovala.
"Aj tak je to všetko len príbeh mojej dcéry.
A ak majú nejaké otázky týkajúce sa sexuality, vysvetlíme im ich.
Čo ma tiež prinútilo zamyslieť sa, pretože ako matka - alebo otec - to chcem robiť sama a nie nevyhnutne dostať od inštitúcie.
A tiež som im povedal, že by som rád videl koncept ochrany.
Áno, áno, máme ho - musíme ho mať aj my.
Ale nikdy mi ho nedali.
Nechceli, aby som sa tam pozeral."
A neskôr to vyšlo najavo, keď sa matka pokúsila hovoriť s vedením škôlky.
A všetko sa presunulo na dieťa.
Podľa tohto princípu je všetko vo vašej hlave.
A neskôr vyšlo najavo, že to isté zažilo aj iné dieťa - s tými istými chlapcami.
"A máme šťastie, že sme to zistili relatívne skoro, pretože sme mohli okamžite reagovať.
Preto hovorím my, ale vy ste reagovali, áno, zvládli ste to.
Mohli sme okamžite konať a ochrániť naše dieťa.
V tejto druhej rodine to zistili veľmi neskoro."
Dcéra teraz chodí do inej škôlky.
To, či bolo dieťa traumatizované týmito udalosťami, sa ukáže až v ďalekej budúcnosti.
Jedno je isté: aj keď je ťažké podrobne zrekonštruovať, čo sa v takýchto "plyšových jaskyniach" v centrách
dennej starostlivosti skutočne deje, následky môžu byť vážne.
A to aj bez toho, aby ste sa hrali na lekára alebo niečo podobné.
"Neexistovala ani žiadna prieskumná miestnosť v pravom slova zmysle.
Deti jednoducho zostali samy."
Ale presne o to ide.
Práve to je súčasťou koncepcií sexuálnej výchovy v centrách dennej starostlivosti.
Je prijateľné, aby sa deti navzájom skúmali bez dozoru, dotýkali sa svojich genitálií a strkali si veci do otvorov.
Nikto si to nevšimne.
A deti sú tiež vo veku, keď o tom nemusia otvorene komunikovať.
"Áno, je to náhoda?
Čo na to hovoria odborníci, ktorí sa vyznajú v psychológii detí a zneužívaní?
Máme zaujímavý kontakt v Neubrandenburgu. Je to manželský pár.
Obaja sú psychoterapeuti pre deti a dospievajúcich a uvidíme, čo na to povedia."
Takže opäť ideme na turné. Tentoraz do Neubrandenburgu.
Anja a Roman Göbekeovci nás vítajú vo svojej praxi.
Bežne sa tu starajú o svojich pacientov.
Psychoterapeut a behaviorálny terapeut pomáhajú deťom a mladým ľuďom prekonať napríklad traumu alebo úzkostné poruchy.
"Takže toto je miestnosť, kde prebieha behaviorálna terapia."
Roman Göbeke predtým niekoľko rokov pracoval v materských centrách.
Profesionálne sa vždy staral o blaho detí.
"Rodičia sú, samozrejme, súčasťou.
Tie sú už zohľadnené v žiadosti a sú tam tieto referenčné hodiny.
To znamená, že potrebujeme priestor pre deti a rodičov."
Ale najmladší sú tu v centre pozornosti.
To platí aj pre oblasť práce Anje Göbeke.
"Toto je priestor pre hĺbkovú psychológiu a terapiu hrou.
Je trochu väčšia ako druhá izba, pretože tu potrebujem aj dostatok hračiek."
Stručne povedané: obaja poznáte deti a ich psychiku.
Pravidelne liečia aj obete zneužívania.
Chceme vedieť, čo hovoria Anja a Roman Göbekeovci na trend čoraz skoršej sexualizácie.
"Myslím si, že sexualita je niečo, čo by malo byť integrované do emocionality dospelých a zrelých vzťahov.
Takže to nie je niečo, čo možno posudzovať izolovane, ale malo by to byť skutočne integrované.
A tiež by malo platiť, že deti už majú definitívne určené pohlavie.
Áno, takže najskôr niekedy počas puberty.
Takže stále veľmi intenzívne hľadáte svoju identitu vrátane rodovej identity.
A toto by sa malo dokončiť pred tým, ako sa uskutoční akákoľvek sexuálna aktivita.
Čokoľvek iné by bolo predčasné, pretože deti by boli preťažené.
A pretože sexualita by potom bola v tomto rámci niečím izolovaným a ešte nie integrovaným."
"Vždy som zažíval a pozoroval, že deti sa zaujímajú o to, že existujú dva druhy ľudí.
Ale to je obmedzené na pozorovanie a vnímanie: Existujú ľudia, ktorí vyzerajú inak a majú iné pohlavie ako ja.
A tým je vlastne stanovený horizont detskej zvedavosti."
"Kedy sa podľa vás u detí začína rozvíjať pocit hanby?
A čo sa stane, keď je narušená, zahanbená alebo potlačená?
"Na jednej strane môžem veľmi jasne pozorovať správanie detí, keď idú na toaletu.
Deti sa pravidelne dožadujú uzamykateľných záchodov.
Inými slovami, majú prirodzenú snahu odlíšiť sa.
Takže vidím, že už v tomto veku - škôlkarský vek zvyčajne začína vo veku 3 rokov - je veľmi jasne prítomný pocit
hanby a potreba vymedziť sa, vnímať hranice tela ako bezpečné."
"Keď si dieťa vytvorí dobrú väzbu, rozlišuje medzi cudzími a známymi ľuďmi.
To je znakom dobrého puta.
A potom sa dieťa v určitom veku, okolo 8 mesiacov, stáva aj cudzincom.
Je to dobré znamenie, pretože ukazuje, že dokáže rozlišovať medzi cudzími a známymi ľuďmi.
A samozrejme, ak dieťa dokáže rozlíšiť, nemusí sa chcieť nechať dotýkať cudzími alebo neznámymi ľuďmi.
Chce si zachovať určitý odstup a rozhodne nechce, aby sa ho niekto dotýkal v jeho intímnych partiách.
Áno, je to niečo, čo by dieťa odmietlo, zvyčajne ak má za sebou zdravý vývoj.
A napríklad poruchy pripútanosti sa vyznačujú tým, že deti toho nie sú schopné.
Takže nedokážu rozlišovať medzi cudzími a známymi ľuďmi a prakticky by sa správali spôsobom "redukovaným na vzdialenosť"."
"A nadviazať kontakt s náhodnými ľuďmi."
"Ak sa stretávate s náhodnými ľuďmi alebo s nimi dokonca chodíte a možno neprejavujete strach, ale to je znakom
neúspešného vývoja a toho, že sa nevytvorilo zdravé puto."
"To je samozrejme v úplnom rozpore s tým, čo sa vždy tvrdí v týchto sexuálnych koncepciách.
Dôraz sa vždy kladie na takzvané vzdelávanie.
Ale nikdy sa nehovorí o záväzkoch."
"Je tiež vhodné, aby sa k tomu vyjadrovali stále tí istí odborníci.
Sú to napríklad Uwe Sielert, Jörg Maiwald a Stefan Timmermanns. O ostatných nie je veľa počuť."
"Ale je tu dosť iných hlasov.
Napríklad profesor Christian Schubert, ktorý je lekárom a psychológom v Univerzitnej nemocnici v Innsbrucku."
"Naša ďalšia zastávka: Innsbruck v Rakúsku.
Stretávame sa tu s vedcom, univerzitným profesorom a psychológom, ktorý je zároveň kritikom rôznych - podľa jeho
názoru nežiaducich - vývojových trendov v modernej medicíne.
Jeho hlavnou tézou je holistický pohľad na telo, myseľ a dušu, ktorý presadzuje aj v tejto knihe literatúry faktu.
Po prvé, chceme vedieť: Pýtame sa: "Povedal by si na začiatku svojej kariéry, že tento vývoj, ktorý je teraz
viditeľný v centrách dennej starostlivosti, je možný?"
"Áno, ale mysleli by ste si, že budeme hovoriť o útulných jaskyniach a
miestnostiach na sebapoznávanie v materských školách?
Kde by teda deti mali objaviť svoju sexuálnu túžbu?"
"Nie, určite nie!
Teda aspoň nie objaviť ich sexuálnu túžbu, to je ďaleko od toho, čo by som si vedel predstaviť."
"Mám tu citát profesora Jörga Maiwalda, ktorý je čestným profesorom pre práva detí a
ich ochranu a píše v novinách "Kindheit":
Predstava, že deti môžu vyrastať nezaťažené sexuálnymi pocitmi, myšlienkami a činmi, je nerealistická
fikcia, ktorá nie je spravodlivá a môže im dokonca uškodiť."
"Áno, mám k tomu jasný postoj.
Predpokladám, teda - musím povedať, že som psychoanalyticky ovplyvnená - som psychodynamická psychoterapeutka, lekárska
psychoterapeutka - ktorá je, samozrejme, celkom otvorená aj psychoanalytickým úvahám o psychosexuálnom vývoji dieťaťa.
Samozrejme, že sa niečo vyvíja, o tom niet pochýb.
Ale podľa mňa sú jednoducho iné aspekty, ktoré sú v centre pozornosti, pokiaľ ide o vývoj dieťaťa.
Ide o väzbu, o bezpečné pripútanie, o zdravý, teplý a bezpečný domov.
To je na prvom mieste, to je základ, ktorý dieťa potrebuje, ktorý potrebuje každý človek a ktorý očakávam od zdravého vývoja.
Som jasným kritikom tejto sexualizačnej ofenzívy, ktorá sa presadzuje.
Predpokladá sa, že v deťoch je sexuálna energia - veľmi skoro po narodení.
A aby ste sa už v ranom štádiu uistili, že sa táto sexuálna energia môže primerane rozvíjať."
"Sexuálna energia je jedným z tých základných naratívov, ktoré sa už desaťročia šíria dedinou ako súčasť sexualizačnej ofenzívy."
"Áno, to je pravda, aj ja som si to všimla, keď som sa stretla s Uwe Sielertom, "pápežom sexuálnej výchovy".
Vo svojom "Úvode do sexuálnej výchovy" tiež hovorí o libide ako o životnej energii, ktorá poskytuje silu proti frustrácii.
Alebo v prednáške Stefana Timmermanna z roku 2013.
Hovorí tiež o sexuálnej životnej energii, ktorú by už deti mali mať."
"Ľudia sú od počiatku sexuálne bytosti.
Sexuálna výchova má na deti pozitívny vplyv, pretože sexualita je životná energia."
"Doktor Stefan Timmermanns, jeden z najznámejších predstaviteľov tejto oblasti sexuálnej výchovy.
Jeho prezentácia spred viac ako 10 rokov sa zdá byť vzorom pre to, čo si v súčasnosti nachádza cestu do
čoraz väčšieho počtu centier dennej starostlivosti.
Timmermans na tomto textovom paneli vymenoval argumenty v prospech tzv. sexuálnej výchovy.
Napríklad: "Objavovanie vlastných hraníc ako základ pre rešpektovanie iných".
Ale neznamená to, že musíte zámerne prekročiť tieto hranice, aby ste ich objavili?
Počúvajte a žasnite!
Skúmanie seba samého a iných je pre deti dôležitou učebnou skúsenosťou a deti ju dnes častejšie robia v škôlke ako doma.
Štatisticky je doma maximálne jeden ďalší súrodenec a je to balansovanie alebo testovanie hraníc, akceptovanie
hraníc - nechcem, aby sa ma dotýkali, toto sa mi nepáči alebo toto sa mi páči, myslím, že je to pekné.
Môžu sa to lepšie naučiť vo väčšej skupine detí, ako keď majú doma len jedného brata, a to vždy toho istého.
Skrátka, keďže rodičia by nedovolili svojim deťom skúmať pubické hranice svojich súrodencov,
má sa to diať v centrách dennej starostlivosti.
Všetko na podporu údajnej sexuálnej energie.
Ak je sexuálny vývoj dieťaťa sprevádzaný a podporovaný, prospieva to jeho osobnostnému rozvoju, napríklad
formovaniu jeho vlastnej individuálnej rodovej identity.
Ale je to naozaj potrebné pre vývoj malých detí?
No, nevidím žiadnu potrebu v úzkom zmysle slova.
Preto je pre mňa zásadne sporné upozorňovať deti na oblasť genitálií.
Pretože majú toľko príležitostí získať potešenie. A prečo by som to mal erotizovať?
V tomto vývinovom veku to teda nemá zmysel, pretože to nie je ani produktívne.
Nemám preň neurobiologický ekvivalent.
Nemám žiadny hormonálny, ani endokrinný vývoj, ktorý by tomu zodpovedal.
A tak nemám intrapsychický rámec, v ktorom by som mohol integrovať sexualitu v zmysle získavania potešenia.
A tak je zrejmé, že táto sexualizácia je pre detskú psychiku príliš veľká.
Nemyslím si, že je to potrebné pre rozvoj.
Ak sa pozriete na psychoanalýzu, dieťa, bábätko, dojča je na začiatku v orálnej fáze.
Potom vstúpi, dieťa vstúpi do análnej fázy.
Ide o výchovu k čistote a tak ďalej, spadá do nej aj fáza vzdoru a tak ďalej.
A genitálna fáza prichádza na samom konci, u dospievajúcich.
A medzi nimi je ešte fáza latencie.
A som si istý, že každý vie, že v latentnej fáze dievčatá a chlapci vždy hovoria: "vy chlapci", "vy dievčatá".
V tomto veku nemajú absolútne žiadny záujem o sexuálny kontakt, práve naopak.
V skutočnosti sa mu bránia dosť silno.
Dievčatá by boli radšej medzi dievčatami a chlapci medzi chlapcami, áno.
Takže verím, že existuje organický vývoj človeka.
A myslím si, že v ranom veku môže skutočne existovať určitý druh sexuality, ale je veľmi vzdialený
od toho, ako sa na sexualitu pozeráme v dospelosti.
Inými slovami, bol by som veľmi, veľmi kritický voči dospelým, ktorí si dovoľujú vynášať súdy o sexualite detí.
Tam to pre mňa začína.
Ale presne to sa deje.
Čoraz viac sexualizovaná spoločnosť dospelých premieta svoj pohľad na správanie malých detí.
To bol aj prípad Timmermansa v jeho prednáške z roku 2013:
Pretože sexualita je životná energia, životná energia, životná energia.
V tom čase sa začal aj náš príbeh.
Od roku 2014 sme vyšli do ulíc proti plánom vzdelávania, ktoré zavádzali sexualizáciu, najmä v školách.
V roku 2016 uskutočnil Junge Freiheit na okraj nášho sympózia v Stuttgarte rozhovor so sexuológom Jakobom
Pastöterom, vtedajším a súčasným prezidentom Nemeckej spoločnosti pre výskum sexuálnych javov.
V tom čase sa tam už sťažoval:
Na jednej strane DGSS už asi 15 rokov vystupuje proti obsahu toho, čo nazývam "štátom podporovaná sexuálna výchova".
Súvisí to so skutočnosťou, že už približne 15 rokov, možno aj dlhšie, je jasné, že tí, ktorí sa zaoberajú sexuálnou výchovou a
ktorí na jednej strane dostávajú finančné prostriedky od štátu, ale na druhej strane aj publikácie distribuované
štátom, majú veľmi jednostranný pohľad na sexuálnu výchovu.
Výsledok vyzerá napríklad takto:
"Sina und Tim spielen Doktor", vydáva Zartbitter e.V., financuje mesto Kolín nad Rýnom a
spolková krajina Severné Porýnie-Vestfálsko.
Jedna z mnohých organizácií, ktoré podporujú sexualizáciu v centrách dennej starostlivosti.
Mám oveľa väčšiu náladu hrať sa na doktora.
Ale nie.
Doktor, no tak, Tim, môžeš byť mama a mať aj dieťa.
No dobre, tak teda doktor.
Hry na lekára sú súčasťou normálneho vývoja detí.
Dokonca aj veľmi malé dievčatá a chlapci skúmajú svoje genitálie so zvedavosťou a nestrannosťou primeranou ich veku.
Radi sa ich dotýkajú, trú a vymieňajú si nežné dotyky s inými deťmi.
Zmerajte si teplotu.
Hry na lekára sú súčasťou normálneho vývoja dieťaťa.
Bez ohľadu na to, či sa im dotyk alebo hra páči alebo nie.
Vzájomné skúmanie, radosť z nahoty, potešenie z predvádzania sa pred ostatnými.
Ale aj detská masturbácia, ktorá u dospelých často vedie k neistote.
Je to o láske a pocitoch a objatí a bozkávaní a priateľkách a hrách na lekárov a o tom, ako môžeme upokojiť rozrušené rodiny.
A to nie je všetko.
Stopy tejto agendy nás vedú ešte ďalej, až na najvyššiu úroveň.
Presne toto sa uvádza v štandardoch WHO pre sexuálnu výchovu v Európe.
Áno, existuje tá povestná matica a pre deti vo veku od nula do štyroch rokov sa v nej v rubrike poznanie,
potešenie a túžba dotýkať sa vlastného tela píše: ".
Masturbácia v ranom detstve alebo príjemné prežívanie telesnej blízkosti ako súčasť ľudského života.
V prípade kompetencií je dôraz kladený na vyjadrenie vlastných potrieb, želaní a hraníc, napríklad v hre na lekára.
A štvor- až šesťročné deti sa potom môžu venovať sexuálnym témam.
Mali by hovoriť o sexuálnych témach.
Toto je politické jadro kampane o sexualizácii, ktorú vydala WHO v úzkej spolupráci so
Spolkovým centrom pre zdravotnú výchovu (BZgA).
Organizácie, ktoré sa mnohým občanom môžu zdať seriózne, ale táto veková matica sa im nezdá seriózna.
Ako lekár môžem jednoznačne povedať, že mám problém s diagnostickými systémami, ktoré sa na každého valia bez
bližšieho pohľadu, so schematizáciou, so šablónami, s pravidlami.
Akoby boli všetci rovnakí.
Akoby existovali určité schémy, vekové štruktúry. Spomenuli ste maticu WHO.
Inými slovami, kde sa takpovediac pracuje s určitými vekovými skupinami.
Od tej chvíle je dobré, že to už robíte.
Nie, táto bytosť je veľmi individuálna, veľmi komplexná, žije vo veľmi špecifickom psychosociálnom kontexte a v určitom okamihu,
ak sa na ňu pozriete dostatočne citlivo a budete jej venovať pozornosť, bude klásť
otázky v súlade so svojím organickým vývojom.
A rovnako dlho čakám aj s dieťaťom a nič nevymyslím a nevnucujem mu to.
Ale presne to sa tu deje.
Vnucovanie veľmi pochybnej šablóny bez akýchkoľvek vedeckých dôkazov celému kontinentu.
A to sa netýka len Nemecka , ale celej Európy.
Vo Francúzsku existuje organizácia "Mamans Louves", ktorá sa tiež zaoberala normami WHO a dala
vypracovať štúdiu, ktorá ukázala veľkolepé výsledky.
Aj naše susedné Francúzsko si uvedomuje problém sexualizácie v čoraz mladšom veku.
Aj tam je poháňaná progresívnymi silami.
Regine Schäferová pripravila videorozhovor s Christelle Cometovou, členkou organizácie Mamans Louves.
Intenzívne ste pracovali na normách WHO pre Európu.
Vzhľadom na zneužívanie, ktoré sme zaznamenali na národnej úrovni, sme chceli vedieť, na základe akej
takzvanej vedeckej literatúry sa má v našich školách zavádzať?
Výsledkom je táto šesťdesiatstranová štúdia uverejnená v roku 2024.
Upozornila na veci, ktoré by mali vedieť všetci rodičia a všetci politickí predstavitelia, aspoň
tí, pre ktorých je blaho detí najvyššou prioritou.
A o to nám ide: o rešpektovanie najlepšieho záujmu dieťaťa a rodičovských práv.
Autor štúdie Thibault Kerlirzin vysvetľuje, o čo presne ide.
Vyšlo najavo, že normy WHO vytvorila skupina odborníkov, ktorí boli veľmi zaujatí.
Je to preto, že prakticky všetci títo odborníci patria do štruktúr, ktoré sú súčasťou odnože
medzinárodnej Federácie pre rodičovstvo rastlín.
Preto sa javia skôr ako aktivisti než ako vedci.
A vyvstáva otázka, prečo.
Kto má záujem na tomto vývoji?
Thibault narazil na znepokojujúcu časť odpovede v bibliografii noriem WHO.
Bibliografia má niekoľko príloh a už v prílohe A som našiel 3 obhajcov pedokriminality.
Ústredné a zároveň slabé miesto dokumentu však možno nájsť vo vedeckej literatúre o psychosexuálnom vývoji detí.
Spomedzi približne 50 odkazov som našiel 15, ktoré sú buď zástancami alebo podporovateľmi
predčasnej sexuálnej výchovy alebo dokonca pedokriminality.
Uvidíte, že medzi nimi sú aj ľudia, ktorí patria k lobistickým skupinám, ktoré otvorene vystupujú proti pedofílii.
Nazývajú to medzigeneračné vzťahy.
Sú medzi nimi ľudia, ktorí publikovali v otvorene pedofilných časopisoch.
Spojenia sú zobrazené v tejto animácii na webovej stránke "Mamans Louves".
Thibault rozdelil odborníkov WHO do 3 skupín:
Zelená farba je pre neprijateľné, žltá pre pochybné, červená pre tie kruhy, ktoré jednoznačne podporujú veľmi skorý
sexuálny kontakt medzi deťmi alebo dokonca pedokriminál.
Nemecké prepojenie na pedokriminálne kruhy - Gunter Schmidt.
Spolupracoval napríklad s istým Volkmarom Siguschom.
A Sigusch tvrdil, že detská sexualita nie je len potešením, ale aj nevyhnutnosťou.
Pracoval pre časopis "Archives of Sexual Behavior", ktorý existuje dodnes a založil ho Richard Green.
Richard Green bol zástancom pedofílie a priateľom Thomasa O'Carrolla.
On bol zasa zakladateľom a predsedom organizácie s názvom "Pedofilná informačná burza" - výmennej platformy pre pedofilov.
Táto skupina bola veľmi kontroverzná a požadovala legalizáciu sexuálneho styku medzi dospelými a deťmi.
Ako sa pedofili infiltrovali do ľavice a zmocnili sa boja za občianske práva, Guardian v roku 2014 informoval
o činnosti Pedofilnej informačnej burzy v 70. rokoch.
Snahy o legalizáciu pedofílie sa objavovali aj v nemeckej ľavici, najmä v hnutí z roku 1968.
alebo nemecká študijná a pracovná skupina "Pedofília", v ktorej správnej rade krátko pôsobil Helmut Kentler.
On je zasa považovaný za zakladateľa tohto odvetvia sexuálnej výchovy.
Jeho pedofilným aktivitám sme sa podrobne venovali v našom dokumente "KentlerGate".
Po Kentlerovi nasledovali v Nemecku Uwe Sielert, Volker Siegusch a Gunter Schmidt.
Ten napríklad začiatkom 90. rokov 20. storočia napísal v predslove ku knihe Mužská medzigeneračná intimita:
"Existujú úspešné pedofilné vzťahy, ktoré dieťaťu pomáhajú a podporujú ho."
A ďalej: "Hrozba, že všetky pedofilné činy budú trestné, je nespravodlivá a mala by sa zrušiť,
pretože zahŕňa diskrimináciu a prenasledovanie menšiny."
Ernst Bornemann sa rovnako jasne vyjadril vo svojej knihe "Das Geschlechtsleben des Kindes", v ktorej tvrdí:
"Pedosexuálne, nenásilné sexuálne akty nemusia mať pre dieťa negatívne dôsledky."
Svoju knihu uvádza aj ako referenciu v normách WHO:
"Detské tváre zrelosti", v ktorom sa zaoberal údajnou sexualitou detí mladších ako 8 rokov.
Základným tvrdením knihy je: "že ľudia sú sexuálne bytosti od momentu počatia.
U detí sa to prejavuje rôznymi spôsobmi - v ich hre, bohatej fantázii, potrebe dotykov a masturbácii.
Práve to sa prostredníctvom BZGA a WHO stáva základom čoraz väčšieho počtu koncepcií denných centier.
Ernst Bornemann a Gunter Schmidt - dva z viacerých príkladov, ktoré ukazujú, že normy WHO sú nielen založené na
veľmi jednostrannom pohľade odborníkov, ale niekedy sú aj hlboko zakorenené v pedofilnom prostredí.
A toto má byť základom vzdelávania našich detí?
Áno, takže tieto pedofilné pletky nás vlastne vôbec neprekvapujú, pretože praotcom celej tejto
sexuálnej výchovy, ktorá sa presadzuje, bol Helmut Kentler.
Helmut Kentler bol aktivistom za pedofíliu a v skutočnosti bol aj zneužívateľom.
Následne bol odsúdený za zneužívanie detí a jeho žiakom bol Uwe Silert.
A práca Uweho Silerta v BZGA sa podieľala na stanovení noriem WHO pre sexuálnu výchovu v Európe.
Presne tak, a to má zase priamy vplyv na vzdelávacie plány jednotlivých spolkových krajín v Nemecku.
Takmer všetky spolkové krajiny s výnimkou Brém majú tzv. výchovný plán - orientačný plán, ktorý priamo stanovuje, ako má prebiehať
sexuálna výchova v materských školách a čo má obsahovať.
A berlínsky vzdelávací plán obsahuje práve tieto veci, ktoré potom nachádzame v koncepciách sexuálnej výchovy:
"O niečo neskôr sa objavia tvoje vlastné genitálie a intenzívne ich preskúmajú."
"Sexuálna zvedavosť je rovnako dôležitou súčasťou zdravého duševného a telesného vývoja ako užívanie
si pocitov rozkoše vo vlastnom tele," hovorí Berlin.
Alebo v Severnom Porýní-Vestfálsku to znamená:
"Výmena nežností, vzájomné dotyky, neformálne a zvedavé skúmanie tela sú nevyhnutné na budovanie
identity ega a uvedomenie si vlastného pohlavia.
Zvyčajne sa to deje hravým, intuitívnym a nesebavedomým spôsobom. Deti z materských škôl!
Toľko k teórii. Čo však takéto pojmy znamenajú v praxi pre tých, ktorých sa týkajú?
Dve matky, ktoré si želali zostať v anonymite, nám povedali, ako sa to všetko dostalo do ich škôlky.
1. prípad sa odohráva v zariadení, ktoré prevádzkuje organizácia Volkssolidarität v Sasku-Anhaltsku.
Prvýkrát počujem o koncepcii sexuálnej výchovy z alternatívnych médií.
Išlo skôr o to, že takéto pojmy existujú hlboko na juhu Nemecka a ja som bol vlastne prekvapený alebo
šokovaný, že niečo také existuje a vždy som si myslel, že:
Ach, k nám - do tejto dedinskej škôlky - takže k tomu nikdy nedôjde, alebo nedôjde tak ďaleko.
Ale zďaleka nie. Jedného dňa sa na rodičovskom večeri ohlásia nové koncepcie denného centra - bez ich vysvetlenia.
Viac informácií nájdete na informačnej tabuli.
Niekedy som bola na tejto informačnej tabuli a čítala som o tejto koncepcii sexuálnej výchovy
popri koncepcii izby alebo koncepcii násilia.
Pozorne som počúval a požiadal som našu rodičovskú radu, aby sa na túto záležitosť pozrela.
A to aj urobili.
A len tak sa dozviete obsah koncepcie - teda presne to, čo odporúča WHO a BZGA.
A to všetko sa zrejme malo zaviesť tajne, bez účasti rodičov.
Takže pojem sexuálna výchova nikdy nebol spomenutý.
Čítal som to len na tejto nástenke - vo veľmi malých zátvorkách.
Myslím, že takáto dôležitá téma by si zaslúžila okružnú poštu alebo rodičovský večer, alebo
áno, niečo ako informačný list alebo niečo podobné.
Pretože to je dôležitá vec.
Veď v 2. prípade boli veci transparentnejšie.
Dej sa odohráva v centre dennej starostlivosti v Dolnom Sasku.
Pravidelne sme mali rodičovské večery a vždy sme sa dozvedeli niečo nové.
A potom - v ten večer - nám vedenie škôlky a učitelia povedali, že existuje nová koncepcia a že
deti musia byť oveľa otvorenejšie o svojej sexualite.
A práve preto sme v materskej škole zriadili kútik, kde môžu byť deti samy - a kde je v podstate dovolené takmer všetko.
Takže takzvané hry na lekára - do nich by ste príliš nezasahovali.
Deti by však mali vedieť, kde sú hranice.
Povedali, že áno, môžeš tam byť nahá, môžeš sa dotýkať a áno - môžeš skúmať seba a aj
ostatných - takže chlapci aj dievčatá - tak zmiešané.
A áno, ale ja som si myslela, že naše dieťa vychovávame inak.
Vôbec sa to nezastaví.
Ale všetko sa vyvinulo inak.
Tak som prišla ráno - vzala som nášho najmladšieho syna do škôlky a potom ma učiteľka
poprosila, či by som mohla prísť poobede na kus reči.
Došlo by k incidentu.
A popoludní som sa išiel porozprávať.
Sedela tam vedúca škôlky a učiteľka.
A čo vám povedali o tom, čo sa stalo?
Áno, a potom povedali: Náš syn nedodržal pravidlá.
Pravdepodobne to nebolo v tomto konkrétnom kúte, ale v kúpeľni.
Neprijal by iné detské "nie" a dotkol by sa ho.
A to by sme nechceli.
A potom som bol najprv úplne zmätený a pomyslel som si, či je to naozaj možné?
A potom som povedala, že sa porozprávam so svojím synom.
No, nič mi o tom nepovedal.
A potom ste o tom hovorili so svojím synom?
Presne tak.
Hneď som ho vzal so sebou - už bol čas vyzdvihnutia.
Potom sme si doma v tichosti sadli a ja som sa ho jednoducho spýtal: "Povedz mi, čo sa tam stalo?
A potom sa nejako veľmi zmenšil, pozrel sa pod seba a povedal: Mami, ja som nič neurobil.
Potom som mu tiež povedal, z čoho bol obvinený.
On hovorí: Áno, viem, ale nedotkol som sa toho druhého dieťaťa.
Nebolo tam vôbec nič.
Ale teraz to bolo svedectvo proti svedectvu.
Môj syn sa zrazu stal páchateľom.
Údajne sa dotkol nejakého dieťaťa a to to nechcelo.
A to akosi zostalo v miestnosti - nedalo sa to objasniť.
A to je zásadný problém.
Prejavuje sa to aj v prípadoch podozrenia zo zneužívania dospelými, ako sa uvádza v tejto správe Hessischer Rundfunk.
Podľa advokáta obetí Ulricha Warnkeho z Bieleho kruhu je riziko odhalenia pedosexuálneho
páchateľa, ktorý pracuje s malými deťmi, veľmi nízke.
V súdnictve je totiž rozšírený predpoklad, že výpovede detí mladších ako 4 roky nie sú na súde platné.
Dôvod: deti si nemôžu pamätať ako dospelí a ich výpovede by mohli byť sugestívne ovplyvnené rodičmi a inými dospelými.
Vzhľadom na pedokrinologické súvislosti, ktoré preukázali odborníci WHO, je to viac ako len podnet na zamyslenie.
Takže ich svedectvo nie je na súde platné.
Problémom je aj to, že v prípade zneužívania detí je to nakoniec svedectvo proti svedectvu.
Jedna matka to opísala veľmi pôsobivo.
Jej syn je údajný páchateľ, v úvodzovkách, a ona samozrejme verí svojmu dieťaťu.
Sexuálne útoky medzi deťmi sú zjavne podporované aj takýmito koncepciami a nedajú sa ani objasniť.
A spomína si, hoci to bolo pred mnohými rokmi, dodnes si na to spomína a hanbí sa za to, hoci tvrdí, že to vôbec neurobil.
Môžu byť malé deti vôbec páchateľmi alebo je tu tento pojem zakázaný?
Nie sú obe deti obeťami nesprávnych rámcových podmienok, za ktoré sú zodpovední dospelí?
No, svet sa vytvára.
Deti sú do niečoho umelo prenesené a nútené, kde sa dostanú do sexuality, ktorá je - podľa môjho názoru -
umelá, teda nie organicky vypestovaná, ako by sa za normálnych okolností nakoniec odohrala.
Ako som už povedal, na základe dobrej väzby a zdravého vývoja sa zdravá sexualita v určitom okamihu vyvinie organicky.
To je cesta.
Dochádza tu k zásahom, veľmi skoro, do ľudského života, ktoré nemajú nič spoločné so sexualitou v tejto podobe.
A potom sa samozrejme môže dostať do vývoja, ktorý nie je zdravý a ktorý nakoniec nemusí byť schopný prijať hranice.
A potom sa nemusí dobre vyvíjať ani hanba, znechutenie a prirodzený imunitný systém.
A to, samozrejme, otvára dvere zneužívaniu.
Takže v konečnom dôsledku si viem predstaviť, že to vlastne vedie k presnému opaku toho, čo si myslia tí, ktorí si teraz myslia, že
musia podporovať sexualitu detí v ranom veku, aby sa aj oni mohli odlíšiť v ranom veku, povedal by som, že je to presne naopak.
A to je teraz dokonca štatisticky zrejmé, aspoň v Severnom Porýní-Vestfálsku.
Vyšlo najavo, že počet sexuálnych útokov na deti v materských školách v posledných rokoch dramaticky vzrástol.
Aj súčasné policajné štatistiky kriminality vykazujú enormný nárast, zatiaľ čo napríklad čísla drobných
krádeží, ktoré by boli typickejšie pre správanie detí, sa v priebehu rokov viac-menej nezmenili.
Keď deti zažijú takéto útoky, musím predpokladať, že sú emocionálne preťažené a v najhoršom prípade traumatizované.
A ak teraz poznáme tieto súvislosti z traumatológie, potom hovoríme o silnej potrebe opakovania, t. j. o
silnej potrebe opätovne si zopakovať spúšťacie udalosti.
Musíte si to predstaviť ako reťazovú reakciu.
Ak mám určitý počet detí, ktoré možno označiť za postihnuté, a nedostáva sa im
terapeutickej podpory alebo sa táto trauma nerieši.
Tieto traumatizujúce zážitky potom odovzdávajú ďalším deťom.
A to aspoň do určitej miery vysvetľuje tento štatistický vývoj.
To podporujú aj médiá.
Ak si spomínate, kedysi bol súčasťou večerného programu obsah, ktorý sa týkal sexuality.
Dnešné deti k nim však majú ľahký prístup.
A pre deti prakticky nie je problém sledovať takéto scény vo filmoch, počítačových hrách alebo čomkoľvek inom.
A to je samozrejme problematické, keď sa pedagogické koncepcie, ktoré idú rovnakou cestou, a deti sú
vlastne povzbudzované k sexuálnej orientácii v každom kúte.
To nemá nič spoločné so slobodnou vôľou dieťaťa.
Keď to stále vidíte v médiách, keď to stále počúvate a keď vám napríklad aj v materskej škole hovoria: "Prečo sa nepoznáte?
A ak sa staneš sexuálne aktívnym, nie je to niečo, o čom by dieťa rozhodovalo samo. Rozhoduje sa o tom za dieťa.
Malo by to tak byť.
Týmto smerom sa uberá.
A potom mám tlak rovesníkov, ktorému dieťa ťažko odoláva.
A ak potom posielate do týchto útulných kútikov aj cudzích ľudí, ktorí v konečnom dôsledku nemajú nič spoločné s psychoneurotickým
vývojom, so psychológiou, s psychoterapiou, s psychodiagnostikou, teda napríklad tety v škôlke, ktoré vôbec nie sú
vyškolené na to, aby na to citlivo reagovali, ktoré deti sa tam posielajú, odkiaľ vlastne pochádzajú?
Čo vlastne zažili doma?
Je možné, že jeden z nich, chlapec alebo dievča, bol doma v ranom veku konfrontovaný s chorou
sexualitou a možno už mal skúsenosti so zneužívaním?
Takže na seba kladiem dve deti, ktoré sa už vyvíjajú ako osobnosti, ktoré už majú prvé skúsenosti s konfliktom a možno
sa tiež vyvíjajú ako konfliktné osobnosti, teda osobnosti, ktoré sa ľahšie zneužívajú. Ďalšia, ktorá je ľahšie zneužiteľná.
A keď sa dvaja z nich stretnú - teraz hovorím o moci, hovorím o útoku, potom sa v týchto útulných zákutiach
stane veľa vecí, o ktorých by sa nám nesnívalo ani v nočných morách o tom, čo si deti robia.
Napriek tomu sú tieto koncepcie odôvodnené prevenciou zneužívania všetkých vecí.
Samozrejme, sexuálna výchova je aj o tom, aby zabezpečila, že deti v nebezpečných situáciách budú schopné
vyhľadať pomoc, obrátiť sa na niekoho a mať na to jazyk.
AWO, jeden z najväčších prevádzkovateľov zariadení dennej starostlivosti v Nemecku, dokonca zverejňuje svoju verziu
programu WHO v brožúre s názvom "Koncepcie ochrany pred sexuálnym zneužívaním detí a mládeže v zariadeniach a službách".
A v ňom čítame to, čo až príliš dobre poznáme od Kentlera po Timmermanna . .
[A je ich čoraz viac.
Áno, napríklad tu v koncepcii denného centra z Dolného Saska sa píše:
"Hry na skúmanie tela, často nazývané doktorské hry, sú jednou z najbežnejších a
najznámejších foriem vyjadrenia detskej sexuality.
Aby sa predišlo porušovaniu hraníc, je dôležité, aby rodičia a tiež asistenti a odborníci v zariadeniach opakovane diskutovali
s deťmi o nasledujúcich pravidlách hier na skúmanie tela.
1. dobrovoľnosť - chcú všetky zúčastnené deti hrať hru?
2. kedykoľvek môžete povedať stop. Nie znamená nie!
3. nikomu sa nič nestalo.
4. do telesných otvorov sa nič nevkladá.
5. podobný vek: vekový rozdiel by nemal byť taký veľký, aby nedošlo k nerovnováhe síl.
6. pomoc je možné privolať kedykoľvek. Privolanie pomoci nie je udavačstvo."
No, toto sú typické pravidlá, a keď sa nad tým zamyslím, ak deťom tieto pravidlá stále opakujete, v prvom rade ich pochopia.
Áno, určite! Keď zavediete tieto pojmy, najprv deti presvedčíte, že niečo také existuje, a potom to budú ďalej skúmať.
A to je pre deti v podstate úplne zbytočné.
Ak sa nerozvíja sama od seba, ale len prostredníctvom tohto impulzu.
Iróniou celej veci je, že žiadna z týchto koncepcií sexuálnej výchovy by v skutočnosti nebola povinná pre škôlky.
Vždy to tak znie, ale vôbec to tak nie je.
Jediné, k čomu ich zaväzuje tento zákon o posilnení postavenia detí a mládeže, je vypracovanie
koncepcie ochrany pred násilím v rokoch 2021 až 2024.
Každé stredisko dennej starostlivosti o deti ju musí mať, aby získalo licenciu na prevádzku alebo aby si ju mohlo udržať.
A v rámci tejto koncepcie ochrany pred násilím teraz zavádzajú všetky tieto koncepcie sexuálnej výchovy.
A všetko je popletené.
Cieľom koncepcií prevencie je zabrániť dospelým v páchaní trestných činov na deťoch a zabrániť sexuálnemu
zneužívaniu detí dospelými vo verejných inštitúciách.
Zároveň hovoria, že aby sme zabránili zneužívaniu detí, vytvárame koncepcie sexuálnej výchovy, aby deti vedeli pomenovať veci.
To však vôbec neovplyvňuje deti.
Ak chcete zabrániť sexuálnemu zneužívaniu, musíte sa obrátiť na dospelých.
Myslím si, že v situácii, keď dieťa musí povedať NIE, aby nebolo vystavené zneužívajúcemu
správaniu zo strany iných detí, je to už zneužívanie.
Áno, je to premyslené.
Keď sa hráme, neubližujeme iným. Nie, nie.
Hovoríte STOP ... - Áno, viem. - ...potom prestaneme, to je v poriadku
... Môžu deti vôbec povedať nie, alebo sa aj tu dospelí premietajú do malých detí?
"Jednoducho by som povedala, že to nefunguje.
Samozrejme, deťom by ste mali povedať, že vaše telo patrí vám a že nikto sa vás nesmie dotýkať, ak si to neželáte.
Musíte a mali by ste to deťom povedať.
Nemôžete od nich očakávať, že to dokážu.
Nie v tomto veku, nie v predškolskom veku, to v žiadnom prípade nedokážu.
Budú to môcť urobiť neskôr, keď budú tínedžeri - a mnohí z nich to nebudú môcť urobiť ani
vtedy, áno. Takže sa tiež musíte naučiť povedať NIE.
Nemôžete však očakávať, že to dokážu deti vo veku materskej školy.
To je začiatok učenia sa, že sa môžem odlíšiť - ale určite sa mi to podarí až oveľa neskôr."
Áno, vydržme:
Nika sexuálnej výchovy so zjavnými súvislosťami s pedofíliou obsadila vplyvné organizácie a využíva ich na presadenie veľmi
problematickej agendy zhora nadol, pomocou ktorej sa veci, ktoré sú v skutočnosti vecou prokuratúry a úradov
starostlivosti o mládež, majú stať súčasťou každodenného života v centrách dennej starostlivosti - doslova.
"Štátny úrad pre starostlivosť o mládež v Dolnom Sasku zastavil "miestnosť na skúmanie tela" v dennom centre, ktoré prevádzkuje
Združenie pre starostlivosť o robotníkov v Hannoveri.
Ministerstvo školstva túto koncepciu vzdelávania označilo za ohrozujúcu blaho dieťaťa."
V roku 2023 bolo veľké vzrušenie, akoby to všetko bolo takým prekvapením.
V skutočnosti sa však presne toto deje vo všetkých našich centrách dennej starostlivosti.
A niektoré ľavicové médiá túto agendu dlhodobo podporujú.
V súčasnosti však hrozí, že v médiách prevládne "woke zeitgeist", ako je vidieť v tejto regionálnej správe SAT z apríla 2025:
"Hry s doktorom alebo fyzické skúmanie v škôlke, masturbácia..."
Dolné Sasko opäť to isté ako v Hannoveri.
Ale namiesto toho, aby ju zakázal, minister kultúry teraz obhajuje tento koncept všetkými
polopravdami a nepravdami, ktoré sme tu odhalili.
"Každá inštitúcia je povinná vo svojich koncepciách definovať, ako sa má zaoberať vývojom detí , a teda aj objavovanie vlastného
tela, pretože to je rozhodujúce, aby boli deti v konečnom dôsledku chránené pred napadnutím - , a tie
vychádzajú z výchovných a vedeckých štandardov , a preto ich štátny úrad pre mládež pozorne sleduje a kontroluje."
"Ak zoberiete len jednu pasáž z koncepcie, povedzme, že zodpovední v Bramsche, môže to rýchlo viesť k nedorozumeniam."
Nedorozumenia? Vôbec nie!
Je to štátom podporované ohrozovanie detí riadené ľavicovými ideológmi v médiách a politike.
[Okrem mýtov, ako je prevencia zneužívania a vedecká prísnosť, existuje aj ďalšia právna páka.
To možno pozorovať aj v Timmermann 2013: údajné práva dieťaťa.
"Samozrejme aj právo na pozitívny a individuálny rozvoj sexuality detí..."
V skratke: Pretože deti majú právo na sexuálnu výchovu, ktorú im rodičia neustále upierajú,
musí nastúpiť štát, aby toto údajné právo presadil.
A preto je z hľadiska tejto ideológie ideálom práve toto: detská sexualita verzus dospelá.
Každý, kto popiera, že deti sú deťmi, a reinterpretuje ich ako sexuálne bytosti, môže tento vývoj privítať, ale
musí sa zmieriť s otázkou, či môže byť náhoda, že vznikol v oblastiach, kde deti nie sú ničím iným:
Objekty sexuálnej túžby dospelých pedofilov.
A predsa: je zakotvená vo všadeprítomnej "mánii rozmanitosti" a uskutočňuje sa bez zábran - s takou silou, že aj na
konzervatívnej strane sa jej máloktorý politik odváži odporovať.
"Túto štúdiu sme rozposlali všetkým poslancom Európskeho parlamentu.
Mali sme zoznam 700 ľudí a, bohužiaľ, len 3 z týchto 700 ľudí odpovedali.
Doteraz sa nepodnikli žiadne kroky, ktoré by spochybnili dôveryhodnosť tohto dokumentu.
To svedčí o tom, aký záujem majú politici v súčasnosti o ochranu detí.
Ľudia hovoria o mnohých témach, ale len zriedkavo o deťoch."
"Vzhľadom na to, že skupina expertov aj použité zdroje sú tendenčné, domnievam sa, že dodržiavanie tohto typu sexuálnej
výchovy slúži na úplné rozdelenie detí v ich prirodzenosti.
A ak si deti hneď od začiatku zvyknú na sexuálne vzťahy alebo vnímajú sexualitu ako niečo, čo sa konzumuje ako sladkosti, ako
spotrebný tovar, ak sú zvyknuté na neustále striedanie partnerov, potom sa vynára otázka, kedy sa tento človek rozhodne
napríklad založiť si rodinu a vstúpiť do stabilného vzťahu?"
Presne to cíti mnoho rodičov. Preto je tu odpor a stojí to za to.
Matke zo Saska-Anhaltska sa spolu s ďalšími rodičmi podarilo na čas zastaviť zavedenie tohto konceptu v jej materskej škole.
"Vo všeobecnosti mi vadilo, že vôbec existuje koncept sexuálnej výchovy, pretože pre mňa pojmy
sexualita a detstvo nejdú dokopy. Vzájomne sa vylučujú."
Na druhej strane matka z Dolného Saska ľutuje, že neprotestovala hneď.
"Vlastne som na seba nahnevaná, že som na tom rodičovskom večeri hneď nezakričala a
nepovedala: Nie, toto pre svoje dieťa nechcem!
Všetkým by som odporučila, aby sa oveľa pozornejšie pozreli na koncepciu materskej školy, do ktorej
posielam svoje dieťa, aby bolo oň dobre postarané.
A ak sa objaví takáto sexualizovaná pedagogická koncepcia, každému by som poradil, aby povedal NIE.
A ak to škôlka nezastaví, skutočne by som radila dať dieťa niekam inam, vziať ho von!
Pretože verím - a vidím to na svojom synovi aj po toľkých rokoch - že nezabudol.
A neviem, ako veľmi môže trpieť touto prvou sexuálnou skúsenosťou, keď dosiahne pubertu.
To ešte ani neviem predvídať."
"Ak si predstavíme, že sa to deje pravidelne a normálne počas puberty, potom by sme mali byť schopní dokázať,
prečo je to za určitých predpokladov neskoro a možno to dokonca podporuje nepriaznivé vývojové procesy.
Neexistujú však o tom žiadne dôkazy.
Prečo by som teda mal nastaviť sexuálne impulzy v detskej fáze, ak to deti nepotrebujú pre zdravý vývoj?
Ak teda chýba, nikto zatiaľ nedokázal, že sa deti potom vyvíjajú abnormálne alebo nápadne.
Avšak odkedy sa tieto metódy stali populárnymi, zaznamenali sme nárast sexuálnych útokov a táto súvislosť je zrejmá.
Ale nemôžem dokázať opak."
"Záver: Tieto koncepty skutočne poskytujú návod na útoky a skutočnú sexualizáciu - od samého začiatku."
"Okrem toho je na zodpovednosti rodičov, aby svoje deti v týchto veciach vzdelávali a
odpovedali na všetky otázky, ktoré môžu mať v tomto veku.
Koniec koncov, nie je v centre pozornosti detí, že sa neustále zaoberajú sexualitou bez toho, aby sa ich na to niekto pýtal.
"Áno, a ide aj o to, aby boli rodičia naozaj ostražití.
Rodičia musia byť naozaj v strehu a musia im to ukázať."
"Tieto koncepcie sexuálnej výchovy pre materské školy musia zmiznúť.
To nemá v škôlke čo robiť. Deti to nepotrebujú.
Deti potrebujú zblíženie a nie sexuálnu výchovu. Toto je šialenstvo!"
Staňte sa aktívnym aj vy.
Zdieľajte tento film, informujte svoje okolie, distribuujte informačné materiály.
Ukážte ostatným, čo sa deje.
Pretože ide o odchýlku, ktorú naša spoločnosť nemôže dostatočne rýchlo opustiť.
A nakoniec je to na nás, rodičoch.
Sme poslednou baštou proti sexualizácii a útoku na naše deti: "Centrum dennej starostlivosti o deti na mieste činu
(Útok na naše deti)" Filmový projekt "Demo pre všetkých".
Ak by ste chceli podporiť našu prácu, budeme radi, ak nám prispejete.
A nezabudnite sa prihlásiť k odberu kanála a newslettera.