[Število spolnih napadov na otroke v vrtcih narašča.
To je bil naslov Bild decembra 2024: Registrirani napadi v ZRN: Nove šokantne številke o nasilju v vrtcih:
Skoraj 2000 napadov ++ Več kot podvojilo se je število spolnih napadov
NW Nachrichten je 13. septembra letos poročal: Bistveno več nasilja v vrtcih v ZRN - napadi in spolni napadi
Od leta 2022 se je število prijavljenih primerov več kot podvojilo.
V Severnem Porenju-Vestfaliji se je število primerov spolnega nasilja nad otroki skoraj potrojilo.
13.09.2025] To sta le dva reprezentativna naslova iz zvezne dežele Severno Porenje-Vestfalija.
Ta nevarni razvoj dogodkov ni naključje:
Od avgusta 2024 mora vsak vrtec predložiti tako imenovani "koncept zaščite pred nasiljem".
Številne ustanove v ta kontekst vključujejo tudi koncepte spolne vzgoje.
"Sobe za raziskovanje telesa", "prijetni kotički" in podobno niso redkost.
Trendi, ki se prodajajo kot vzgojno koristni, izhajajo iz standardov SZO za spolno vzgojo v Evropi.
Vsebina teh standardov je zelo zaskrbljujoča.
Za otroke, stare od 0 do 4 let, priporočamo: "Užitek in želja po dotikanju lastnega telesa, masturbacija v
zgodnjem otroštvu" ali "Prijetne izkušnje, telesna bližina kot del človeškega življenja".
- povezane s pridobivanjem spolnih spretnosti s tako imenovanimi "zdravniškimi igrami".
4- do 6-letniki se morajo "pogovarjati o spolnih temah"!
O tem so tu in tam razpravljali tudi javni mediji, vendar niso razkrili, da je v ozadju zelo
problematična agenda pedofilske infiltracije.
Francoski sociolog Thibault Kerlirzin iz organizacije za zaščito otrok "Mamans Louves" je raziskoval vire znanstvenih
priporočil standardov SZO in naletel na avtorje iz lobističnih skupin, ki odkrito nasprotujejo pedofiliji.
Med njimi so ljudje, ki so objavljali v pedofilskih revijah in so globoko zakoreninjeni v teh okoljih.
Izobraževalna brošura "Die schleichende Pädophilisierung" organizacije za zaščito otrok Demo für alle navaja:
"Seksualizirani otroci so eldorado za pedofile.
Seksualizacija pa ne preži le na temnih straneh interneta, temveč tudi v navidezno zaščitenih prostorih, kot so šole in vrtci."
"Tatort Kita" je poziv vsem staršem, vzgojiteljem, uslužbencem uradov za mladino in ostalemu pravosodnemu sistemu, naj
ustavijo to državno spodbujanje ogrožanja dobrobiti otrok.
Za zaščito naših otrok: razširite informacije o tem pomembnem programu!
Predvsem se zahvaljujemo DemoFürAlle!
PRIKOLICA
"Tako se pojem spolne vzgoje nikoli ni omenjal."
To so zaskrbljujoča poročila.
"Ta: "Državni urad za mladino ustavi načrtovani prostor za raziskovanje telesa v vrtcu"
In vedno več jih je.
"Zaradi tega sem se vprašala, ali je koncept tako dober."
Kaj se dogaja v naših vrtcih?
"Ljudje smo spolna bitja od samega začetka."
"Zdravniške igre so del normalnega otrokovega razvoja. Ne glede na to, ali uživajo v dotiku ali igri ali ne."
V tem filmu bomo pokazali, kako je zelo problematičen tok spolne vzgoje prevzel vplivne organizacije.
"Obstaja zloglasna matrika."
"Razkrila je stvari, ki bi jih morali vedeti vsi starši in vsi politični voditelji."
Njihov cilj: nova dimenzija seksualizacije otrok.
Kaj pa to pomeni za najmlajše otroke?
"V teh prijetnih kotičkih se potem dogaja veliko stvari, o katerih se nam ne sanja niti v
nočnih morah, stvari, ki jih otroci počnejo skupaj."
"To je že zloraba."
"Da!"
"Pravzaprav sem jezna sama nase, da nisem na tistem starševskem večeru takoj zakričala in
rekla: 'Ne, tega ne želim za svojega otroka'."
Stvari, ki so dejansko bolj stvar državnih tožilstev in uradov za mladino, naj bi v dnevnih centrih postale stalnica.
Dnevni center za varstvo na kraju zločina. Napad na naše otroke, ki se je prebudil.
To je trend, ki traja že desetletja: seksualizacija zahodnih družb.
Vedno več, vedno hitreje, vedno bolj uporniško in vedno pogosteje namenjeno otrokom.
Danes naj bi v javni knjižnici Bargteheide brala za otroke: "Dragqueen Veuve Noire".
"Seveda pa je to tudi znak, kako pomembno je to naše izobraževalno delo.
Kajti le če se bomo res aktivno ukvarjali z vrtci, šolami in poklicnimi šolami, nam bo dejansko uspelo izobraziti ljudi."
Jasno? S čim?
"Junija se želi pridružiti drag kralju Ericu Bigclitu ..."
München, podobne slike, ista tema:
"... organizirati branje za otroke, stare 4 leta in več."
Trend vse zgodnejše seksualizacije ni nemški pojav.
Torrevieja, Španija: Otroci v kostumih prostitutk plešejo na gejevski paradi.
Pedofilija na ulici.
Ali otroci sploh sodijo na gejevske parade?
Očitno že v Wroclawu na Poljskem.
V Londonu ima parada ponosa zdaj svoj družinski in otroški del.
Britanska izobraževalna založba "twinkl" tako romantizira mavrično agendo ("enake pravice za vse").
To je v ZDA povzročilo razburjenje:
"Dobili bomo vaše otroke," so skandirali udeleženci gejevske parade v New Yorku.
Šlo je le za nesporazum, so se izgovarjali pobudniki.
Slogan je bil vzet iz konteksta.
Res?
Frankfurt na Majni, julij 2025:
To je "Christopher Street Day" ali bolje rečeno "Days".
Parada gejev se je začela kot štiridnevni dogodek na obrežju reke Majne, kjer so izrecno dobrodošli tudi otroci.
Tako imenovani CSD Mile se oglašuje z lastnim mladinskim in družinskim območjem.
"Kot nalašč za otroke, da se ustvarjalno sprostijo," pravijo organizatorji.
"Končno prostor za naše male goste," sta zapisala na Instagramu.
Torej: vrtiljaki in skakalni gradovi poleg stojnic s fetiši.
Mavrični samorogi se srečajo z mavrično ideologijo.
Geji v usnjenih oblekah ob majhnih otrocih - kot nekaj samoumevnega na dogodku, ki se
osredotoča na popolno seksualizacijo odraslih.
Ni kritik, vsi se pridružijo.
Medtem ko le redki starši svoje otroke tja vodijo prostovoljno, pa so drugi kraji, kamor morajo svoje otroke voditi vsi starši.
Seksualizacija je v mnogih šolah že na dnevnem redu.
To pa še ni vse.
Zdaj se začenja tudi v vrtcih.
Kako to vpliva na otroke?
Kakšne so nevarnosti in kakšni so interesi staršev?
Za ta film smo več mesecev raziskovali, se srečevali s strokovnjaki, analizirali
omrežja in naleteli na zaskrbljujoče informacije.
V nadaljevanju predstavljamo rezultate.
Stvari, ki bi jih morali vedeti vsi starši - in vsi politiki.
"Ta zgodnja seksualizacija otrok, zdaj celo v vrtcih, je problem, ki očitno zadeva vse več staršev."
"Da, to je popolnoma noro.
O tem poročajo vsi časopisi.
Ta: Državni urad za mladino ustavi načrtovani prostor za raziskovanje telesa v vrtcu.
To je bilo v Hannovru.
V Braunschweigu imamo to možnost: zdravniške igre v vrtcu.
Tukaj imate: V vrtcu razmišljajo o sobi za spolne igre.
In Kerpen: Masturbacija in zdravniške igre.
Tako je povsod in celo v katoliških vrtcih.
Katoliški vrtec prekliče škandalozne dogodke o zdravniških igrah - v Kölnu.
Tudi v Švici je tako: v švicarskih vrtcih so prostori za igranje zdravnika nekaj običajnega.
"To je tudi izkušnja, ki jo imamo z "Iniciativo Elternaktion".
Dobivamo vedno več pisem zaskrbljenih staršev, ki nam sporočajo, da tovrstna spolna vzgoja v vrtcih uhaja izpod nadzora.
Od: prikazovanje knjig do: napadi med vrstniki ali otroki.
Na misel prihaja veliko stvari, ki so resnično zelo zaskrbljujoče."
To je zaskrbljujoča novica.
Vse to je za prizadete izjemno stresno in osebno , zato o tem marsikdo ne želi govoriti pred kamero .
Kerstin Kramer ima sestanek z nekaj starši, ki so se strinjali, da bodo to storili.
Na njihovo zahtevo ne razkrijemo kraja prebivališča ali identitete zadevnih oseb.
Ravno toliko nas pot popelje v majhno mesto nekje na Bavarskem.
Zgodba se začne povsem nespektakularno, s pogovorom med dvema materama v vrtcu.
"In povedala mi je o svojih sinovih, ki so se doma od srca smejali naši hčeri, oziroma temu, kar so skupaj doživeli.
Sinova pa sta rekla, da si je hčerka vtaknila prst v zadnjico, kar doma počnejo ves dan."
Toda hči te matere se tega spominja povsem drugače.
"Potem sem se o tem neposredno pogovorila z njo. Kaj se je zgodilo?
Je to, kar mi je povedala mama, sploh res?
Da, mama, to je res, vendar sploh ni bilo tako, kot ti je povedala.
Sploh ni bilo tako, da bi mi fantje slekli hlače.
Oprostite, kaj je to?
In potem je rekla, da so ji ti fantje slekli hlače, in to domnevno večkrat, ne samo enkrat, da se je to dogajalo redno."
Da, stopili so v stik z nami in že prej sem z njo govorila po telefonu, nato pa mi je v pogovoru povedala
tudi, da sta njeno hčer večkrat spolno napadla dva fanta.
Govorimo torej o otrocih.
Kraj zločina: gozdni vrtec z ekološko usmeritvijo.
Na odprtem prostoru je bila med drugim cev, v katero so se otroci lahko splazili.
"Zunaj je cev, predor, kjer se lahko tudi skriješ."
Kaj ni vidno od zunaj.
"Če ne gledaš naravnost."
Očitno je to kraj, kjer so se zgodili napadi.
Da, pozneje pa se je izkazalo, da so jo fantje prisilili, da si je pred njimi slekla hlače in si v zadnjico vtaknila stvari.
Morda so ji fantje vtaknili prste v zadnjico.
Kaj točno se je zgodilo, glede na starost otrok ni jasno.
Vendar je jasno, da se je nekaj zgodilo, in to nekaj resnega.
"Dejansko je imela naša hči v tem času poškodbe na spolovilu.
In dejansko sem šla k pediatru, da ji pokažem: Kaj je to? Kaj naj storim? Kakšen je?
Pogledala ga je, opazila ga je, a ni mogla ničesar reči.
Rekla je tudi, da če otrok ne bo ničesar povedal, naj ga ne spremljam, da ne bi poglobila travme, če jo ima."
Še bolj presenetljivo pa je, kako se je organizacija odzvala na incident.
"Vse to je tako ali tako samo zgodba moje hčerke.
In če imajo vprašanja o spolnosti, jim jih pojasnimo.
Ob tem sem se vprašala, ker si kot mati - ali oče - želim to narediti sama in ne nujno dobiti od institucije.
Povedal sem jim tudi, da bi rad videl koncept zaščite.
Da, da, imamo ga - tudi mi ga moramo imeti.
Toda nikoli mi ga niso dali.
Niso hoteli, da bi pogledal tja."
Kasneje, ko se je mati poskušala pogovoriti z vodstvom vrtca, se je to razkrilo.
Vse se je preneslo na otroka.
Po tem načelu je vse v vaši glavi.
Pozneje se je izkazalo, da je isto doživel še en otrok - z istimi dečki.
"Imamo srečo, da smo to izvedeli razmeroma zgodaj, saj smo se lahko takoj odzvali.
Zato pravim mi, ampak vi ste se odzvali, da, obvladali ste ga.
Takoj smo lahko ukrepali in zaščitili svojega otroka.
V tej drugi družini so to izvedeli zelo pozno."
Hčerka zdaj obiskuje drugo vrtec.
Ali je bil otrok zaradi teh dogodkov travmatiziran, bo jasno šele v daljni prihodnosti.
Nekaj je gotovo: čeprav je težko natančno ugotoviti, kaj se v resnici dogaja v takšnih
"prijaznih jamah" v vrtcih, so posledice lahko resne.
Tudi brez igranja zdravnika ali česa podobnega.
"Prav tako ni bilo prostora za raziskovanje v pravem pomenu besede.
Otroci so bili preprosto prepuščeni sami sebi."
Ampak prav v tem je bistvo.
Prav to je vključeno v koncepte spolne vzgoje v vrtcih.
Sprejemljivo je, da otroci brez nadzora raziskujejo drug drugega, se dotikajo svojih
genitalij in si v odprtine vtikajo različne predmete.
Nihče ne opazi.
Tudi otroci so v starosti, ko tega ne sporočajo nujno odkrito.
"Da, ali je to naključje?
Kaj o tem pravzaprav pravijo strokovnjaki, ki se spoznajo na otroško psihologijo in zlorabe?
Imamo zanimiv stik v Neubrandenburgu. Gre za zakonski par.
Oba sta otroška in mladostniška psihoterapevta in videli bomo, kaj bosta o tem povedala."
Spet gremo na turnejo. Tokrat v Neubrandenburg.
Anja in Roman Göbeke nas pozdravita v svoji ordinaciji.
Tu običajno skrbijo za svoje bolnike.
Psihoterapevt in vedenjski terapevt pomagata otrokom in mladostnikom pri
premagovanju travm ali anksioznih motenj, na primer.
"V tej sobi poteka vedenjska terapija."
Pred tem je Roman Göbeke več let delal v vrtcih.
Poklicno se je vedno ukvarjal z dobrobitjo otrok.
"Starši so seveda del tega.
Upoštevane so že v vlogi in obstajajo te referenčne ure za osebe.
To pomeni, da potrebujemo prostor za otroke in starše."
Toda najmlajši so v središču pozornosti.
To velja tudi za področje dela Anje Göbeke.
"To je prostor za globinsko psihologijo in terapijo z igro.
Nekoliko večja je od druge sobe, saj tudi tu potrebujem dovolj igrač."
Skratka: oba poznata otroke in njihovo psiho.
Redno obravnavajo tudi žrtve zlorab.
Zanima nas, kaj imata Anja in Roman Göbeke povedati o trendu vse zgodnejše seksualizacije.
"Mislim, da je spolnost nekaj, kar je treba vključiti v odraslo čustvovanje in zrelo odnosno dejavnost.
Zato tega ni mogoče obravnavati ločeno, temveč bi ga bilo treba vključiti v celoto.
Prav tako bi moralo veljati, da so otroci že dokončno določili svoj spol.
Da, torej nekje v puberteti.
Torej še vedno iščete svojo identiteto, vključno s spolno identiteto.
To je treba opraviti, preden pride do kakršne koli spolne aktivnosti.
Vse drugo bi bilo prezgodaj, saj bi bili otroci preobremenjeni.
In ker bi bila spolnost v tem okviru nekaj izoliranega in še ne integriranega."
"Vedno sem doživljal in opazoval, da otroke zanima dejstvo, da obstajata dve vrsti ljudi.
Vendar je to omejeno na opazovanje in zaznavanje: Obstajajo ljudje, ki so videti drugače in so drugačnega spola kot jaz.
In s tem je dejansko postavljeno obzorje otrokove radovednosti."
"Kdaj se po vašem mnenju pri otrocih razvije občutek sramu?
In kaj se zgodi, če je motena, osramočena ali zatrta?
"Po eni strani lahko zelo jasno opazujem vedenje otrok, ko gredo na stranišče.
Otroci redno zahtevajo, da se stranišče zaklepa.
Z drugimi besedami, imajo naravni nagon, da se razlikujejo.
Zato že zdaj vidim, da sta pri tej starosti - vrtec se običajno začne pri treh letih - zelo jasno prisotna
občutek sramu in potreba po opredelitvi sebe, po dojemanju telesnih meja kot varnih."
"Prav tako velja, da otrok, ko razvije dobro navezanost, razlikuje med tujci in znanimi ljudmi.
To je znak dobre vezi.
Otrok pri določeni starosti, okoli 8 mesecev, postane tudi tujec.
To je dober znak, saj kaže, da zna razlikovati med neznanci in znanimi ljudmi.
In seveda, če lahko otrok prepozna razliko, se ga morda ne bodo želeli dotikati neznanci ali neznani ljudje.
Želi ohraniti določeno razdaljo in vsekakor ne želi, da se ga dotikate v njegovih zasebnih delih.
Da, to je nekaj, kar bi otrok zavrnil, običajno, če je zaključil zdrav razvoj.
Za motnje navezanosti je na primer značilno, da otroci tega ne zmorejo.
Tako ne razlikujejo med neznanci in znanimi ljudmi in se praktično obnašajo na način, ki zmanjšuje razdaljo."
"In stopi v stik z naključnimi ljudmi."
"Če stopite v stik z naključnimi ljudmi ali se z njimi celo družite in morda ne pokažete tega strahu, je to znak
neuspešnega razvoja in tega, da se zdrava vez še ni oblikovala."
"To je seveda v popolnem nasprotju s tem, kar se vedno trdi v teh spolnih konceptih.
Poudarek je vedno na tako imenovanem izobraževanju.
Toda nikoli ni govora o obveznostih."
"Prav tako je primerno, da imajo vedno isti strokovnjaki svoje mnenje.
To so na primer Uwe Sielert, Jörg Maiwald in Stefan Timmermanns. O drugih ni veliko slišati."
"Vendar je dovolj drugih glasov.
Na primer profesor Christian Schubert, ki je zdravnik in psiholog na univerzitetni kliniki v Innsbrucku."
"Naša naslednja postaja: Innsbruck v Avstriji.
Tu spoznamo znanstvenika, univerzitetnega profesorja in psihologa, ki je tudi kritik različnih - po
njegovem mnenju nezaželenih - dogajanj v sodobni medicini.
Njegova temeljna teza je celostni pogled na telo, um in dušo, ki jo promovira tudi v tej neleposlovni knjigi.
Najprej nas zanima: Ali bi si na začetku svoje kariere mislil, da je ta razvoj, ki je zdaj viden v vrtcih, mogoč?"
"Da, toda ali bi si mislili, da bomo govorili o udobnih jamah in sobah za raziskovanje samega sebe v vrtcih?
Kje naj torej otroci odkrijejo svojo spolno željo?"
"Ne, nikakor ne!
Torej vsaj ne, da bi odkrili njihovo spolno željo, to je daleč od tega, kar si lahko predstavljam."
"Tukaj imam citat profesorja Jörga Maiwalda, častnega profesorja za otrokove pravice in
zaščito otrok, ki piše v časopisu "Kindheit":
Ideja, da lahko otroci odraščajo neobremenjeni s spolnimi čustvi, mislimi in dejanji, je nerealna
izmišljotina, ki jim ni pravična in jim lahko celo škoduje."
"Da, glede tega imam jasno stališče.
Predvidevam, da sem - treba je reči, da sem pod psihoanalitičnim vplivom - psihodinamični psihoterapevt, medicinski
psihoterapevt, ki je seveda precej odprt tudi za psihoanalitična razmišljanja o otrokovem psihoseksualnem razvoju.
Seveda se nekaj razvija, o tem ni dvoma.
Vendar pa se mi zdi, da so pri razvoju otrok v ospredju drugi vidiki.
Gre za povezovanje, varno navezanost, zdrav, topel in varen dom.
To je na prvem mestu, to je osnova, ki jo potrebuje otrok, ki jo potrebuje vsak človek, in to
je tisto, kar pričakujem od zdravega razvoja.
Sem jasen kritik te ofenzive seksualizacije, ki se izvaja.
V njih se domneva, da imajo otroci spolno energijo že zelo zgodaj po rojstvu.
In da že zelo zgodaj poskrbite, da se ta spolna energija lahko ustrezno razvije."
"Spolna energija je ena od ključnih pripovedi, ki se že desetletja širi po vasi kot del te ofenzive seksualizacije."
"Da, prav, to sem opazila tudi pri Uwe Sielertu, "papežu spolne vzgoje".
V svojem "Uvodu v spolno vzgojo" govori tudi o libidu kot vitalni energiji, ki se krepi proti frustracijam.
Ali v predavanju Stefana Timmermansa iz leta 2013.
Govori tudi o spolni življenjski energiji, ki bi jo otroci že imeli."
"Ljudje smo spolna bitja že od samega začetka.
Spolna vzgoja pozitivno vpliva na otroke, saj je spolnost življenjska energija."
"Doktor Stefan Timmermanns, eden najbolj znanih predstavnikov te veje spolne vzgoje.
Njegova predstavitev pred več kot desetimi leti se zdi kot načrt za to, kar se zdaj uveljavlja v vse več vrtcih.
Timmermans je na tej besedilni plošči navedel argumente v prid tako imenovani spolno prijazni vzgoji.
Na primer: "Odkrivanje lastnih meja kot osnova za spoštovanje drugih".
Toda ali to ne pomeni, da moraš te meje namerno prestopiti, da bi jih odkril?
Poslušajte in se čudite!
Raziskovanje sebe in drugih je za otroke pomembna učna izkušnja, ki jo danes pogosteje doživljajo v vrtcu kot doma.
Statistično gledano je doma še največ en sorojenec in gre za usklajevanje ali preizkušanje meja,
sprejemanje meja - ne želim, da se me dotikajo, to mi ni všeč ali to mi je všeč, mislim, da je to lepo.
Tega se lahko bolje naučijo v večji skupini otrok, kot če imajo doma samo enega brata in še to vedno istega.
Skratka, ker starši svojim otrokom ne bi dovolili, da raziskujejo spolne meje svojih sorojencev, naj bi se to dogajalo v vrtcih.
Vse za spodbujanje domnevne spolne energije.
[Besedilo je naloženo: Če je otrokov spolni razvoj spremljan in podprt, to koristi njegovemu osebnostnemu
razvoju, na primer oblikovanju lastne spolne identitete.
Toda ali je to res potrebno za razvoj majhnih otrok?
No, v strogem smislu ne vidim nobene potrebe po tem.
Zato se mi zdi, da je opozarjanje otrok na spolovila v osnovi sporno.
Ker imajo toliko priložnosti za užitek. In zakaj bi to erotiziral?
V tej razvojni dobi je to nesmiselno, saj tudi ni produktivno.
Za to nimam nevrobiološkega ekvivalenta.
Nimam nobenega hormonskega ali endokrinega razvoja, ki bi temu ustrezal.
Zato nimam intrapsihičnega okvira, v katerega bi lahko vključil spolnost v smislu pridobivanja užitka.
Zato je očitno, da je ta seksualizacija prevelik zalogaj za otrokovo duševnost.
Mislim, da to ni potrebno za razvoj.
Če pogledamo psihoanalizo, je otrok, dojenček, dojenček na začetku v oralni fazi.
Nato vstopi, otrok vstopi v analno fazo.
Gre za vzgojo za čistočo in tako naprej, faza kljubovanja in tako naprej spada vanjo.
Genitalna faza pa nastopi čisto na koncu, pri mladostnikih.
Vmes je še vedno faza zakasnitve.
In prepričan sem, da vsi vedo, da v fazi latence dekleta in fantje vedno rečejo: "vi fantje", "vi dekleta".
V tej starosti jih spolni stiki sploh ne zanimajo, prav nasprotno.
Pravzaprav se proti temu zelo močno borijo.
Dekleta bi bila raje med dekleti, fantje pa med fanti, da.
Zato verjamem, da obstaja organski razvoj človeškega bitja.
Mislim, da je spolnost v zgodnjem otroštvu res lahko prisotna, vendar je daleč od tega, kako gledamo na spolnost v odrasli dobi.
Z drugimi besedami, zelo, zelo kritičen bi bil do odraslih, ki si dovolijo soditi o spolnosti otrok.
Tu se začne zame.
Toda točno to se dogaja.
Vedno bolj seksualizirana odrasla družba svoj pogled prenaša na vedenje majhnih otrok.
To je veljalo tudi za Timmermansa v njegovem predavanju leta 2013:
Ker je spolnost življenjska energija, življenjska energija, življenjska energija.
Takrat se je začela tudi naša zgodba.
Od leta 2014 smo na ulicah protestirali proti izobraževalnim načrtom, ki so uvajali napade na spolnost, zlasti v šolah.
Leta 2016 je Junge Freiheit ob robu našega simpozija v Stuttgartu opravil intervju s seksologom Jakobom
Pastöterjem, takratnim in zdajšnjim predsednikom nemškega Društva za družboslovne raziskave spolnosti.
Takrat se je tam že pritoževal:
Po eni strani DGSS (Nemško društvo za govorno znanost in govorno vzgojo) že približno 15 let
nasprotuje vsebini, ki jo imenujem "državna spolna vzgoja".
To je povezano z dejstvom, da je že približno 15 let, verjetno pa še dlje, jasno, da imajo tisti, ki se ukvarjajo s spolno vzgojo
in ki po eni strani prejemajo sredstva od države, po drugi strani pa tudi publikacije, ki jih
distribuira država, zelo enostranski pogled na spolno vzgojo.
Rezultat je na primer videti takole:
"Sina und Tim spielen Doktor", ki ga je izdala založba Zartbitter e.V., financirala pa sta ga mesto Köln in dežela Severna Porta.
Ena od številnih organizacij, ki spodbujajo seksualizacijo v vrtcih.
Veliko bolj sem razpoložen za igranje zdravnika.
O, ne.
Zdravnik, daj, Tim, lahko si mama in imaš tudi otroka.
Oh, no, zdravnik potem.
Zdravniške igre so del normalnega razvoja otrok.
Že zelo majhne deklice in dečki si svoje genitalije ogledujejo z radovednostjo in
nepristranskostjo, ki sta primerni njihovi starosti.
Uživajo v dotikanju in drgnjenju ter izmenjavi nežnih dotikov z drugimi otroki.
Izmeri temperaturo.
Zdravniške igre so del normalnega otrokovega razvoja.
Ne glede na to, ali uživajo v dotiku ali igri ali ne.
Raziskovanje drug drugega, uživanje v goloti, užitek v razkazovanju pred drugimi.
Pa tudi otroško samozadovoljevanje, ki pri odraslih pogosto vodi v negotovost.
Govori o ljubezni in čustvih in objemanju in poljubljanju in prijateljicah in zdravniških igrah
in o tem, kako lahko pomirimo razburjene družine.
In to še ni vse.
Sled te agende nas vodi še dlje, na najvišjo raven.
Prav to je zapisano v standardih SZO za spolno vzgojo v Evropi.
Da, obstaja tista zloglasna matrika in za otroke, stare od nič do štiri leta, v rubriki znanje, užitek in želja po
dotikanju lastnega telesa piše, da se dotikajo svojega telesa.
Masturbacija v zgodnjem otroštvu ali prijetna izkušnja telesne bližine kot del človeškega življenja.
Pri kompetencah je poudarek na izražanju lastnih potreb, želja in meja, na primer v igri "zdravnik".
Otrokom, starim od štiri do šest let, je nato dovoljeno obravnavati spolne teme.
Pogovarjati se morata o spolnih temah.
To je politično jedro kampanje o seksualizaciji, ki jo je SZO objavila v tesnem sodelovanju z
Zveznim centrom za zdravstveno vzgojo ali krajše BZgA.
Organizacije, ki se mnogim državljanom morda zdijo ugledne, vendar se ta starostna matrika ne zdi ugledna.
Kot zdravnik lahko jasno povem, da imam težave z diagnostičnimi sistemi, ki se brez natančnega pregleda
prelivajo na vse, s shematiziranjem, s predlogami, s pravili.
Kot da bi bili vsi enaki.
Kot da obstajajo določene sheme, starostne strukture. Omenili ste matriko SZO.
Z drugimi besedami, kje se obravnavajo določene starostne skupine.
Od takrat naprej je dobro, da to že počnete.
Ne, to bitje je zelo individualno, zelo kompleksno, živi v zelo specifičnem psihosocialnem kontekstu in bo na neki točki, če
ga boste gledali dovolj občutljivo in mu posvečali pozornost, zastavilo vprašanja v skladu s svojim organskim razvojem.
Prav tako dolgo čakam z otrokom in ne bom si ničesar izmislila in mu to vsilila.
Toda točno to se dogaja tukaj.
Vsiljevanje zelo dvomljive predloge brez kakršnih koli znanstvenih dokazov na celotni celini.
In to ne velja samo za Nemčijo , ampak za vso Evropo.
V Franciji obstaja organizacija "Mamans Louves", ki je prav tako preučila standarde SZO in naročila
študijo, ki je pokazala spektakularne rezultate.
Tudi naša sosednja država Francija se zaveda problema seksualizacije v vse zgodnejših letih.
Tudi tam so gonilo naprednih sil.
Regine Schäfer je pripravila video intervju s Christelle Comet, članico organizacije Mamans Louves.
Intenzivno ste se ukvarjali s standardi SZO za Evropo.
Glede na zlorabe, ki smo jih opazili na nacionalni ravni, smo želeli vedeti, na podlagi katere tako imenovane znanstvene
literature naj bi se v naših šolah po vsej državi izvajalo?
Rezultat je študija na šestdesetih straneh, objavljena leta 2024.
Razkrila je stvari, ki bi jih morali vedeti vsi starši in vsi politični voditelji, vsaj
tisti, ki jim je blaginja otrok najpomembnejša.
In za to nam gre: za spoštovanje otrokovih koristi in starševskih pravic.
Thibault Kerlirzin, avtor študije, pojasnjuje, kaj točno to pomeni.
Izkazalo se je, da je standarde SZO oblikovala skupina strokovnjakov, ki je bila zelo pristranska.
To pa zato, ker so skoraj vsi ti strokovnjaki pripadniki struktur, ki so del podružnice
mednarodne federacije Plant Parenthood Federation.
Zato se zdi, da so bolj aktivisti kot znanstveniki.
In postavlja se vprašanje, zakaj.
Kdo je zainteresiran za ta razvoj?
Thibault je v bibliografiji standardov SZO naletel na zaskrbljujoč del odgovora.
Bibliografija ima več prilog in že v prilogi A sem našel 3 zagovornike pedokriminalizma.
Vendar pa je osrednja in hkrati šibka točka dokumenta v znanstveni literaturi o psihoseksualnem razvoju otrok.
Med približno 50 referencami sem našel 15, ki so zagovorniki ali podporniki zgodnje spolne vzgoje ali celo pedokriminalije.
Videli boste, da so med njimi tudi ljudje, ki pripadajo lobističnim skupinam, ki odkrito nasprotujejo pedofiliji.
Temu pravijo medgeneracijski odnosi.
Med njimi so ljudje, ki so objavljali v odkrito pedofilskih revijah.
Priključki so prikazani v tej animaciji na spletni strani "Mamans Louves".
Thibault je strokovnjake SZO razdelil v tri skupine:
Zelena barva je primerna, rumena barva je vprašljiva, rdeča barva pa je namenjena tistim krogom, ki jasno podpirajo
zelo zgodnje spolne stike med otroki ali celo pedokriminalizem.
Nemška povezava s pedokriminalnimi krogi - Gunter Schmidt.
Sodeloval je na primer z nekim Volkmarjem Siguschem.
Sigusch pa je trdil, da otroška spolnost ni le užitek, ampak nuja.
Delal je za revijo "Archives of Sexual Behavior", ki obstaja še danes in jo je ustanovil Richard Green.
Richard Green je bil zagovornik pedofilije in prijatelj Thomasa O'Carrolla.
Bil je tudi ustanovitelj in predsednik organizacije z imenom "Pedofilska izmenjava
informacij" - platforme za izmenjavo pedofilov.
Ta skupina je bila zelo kontroverzna in je zahtevala legalizacijo spolnih stikov med odraslimi in otroki.
Kako so se pedofili infiltrirali na levico in ugrabili boj za državljanske pravice, je leta 2014 poročal
Guardian o dejavnostih Pedofilske informacijske izmenjave v 70. letih prejšnjega stoletja.
Za legalizacijo pedofilije si je prizadevala tudi nemška levica, zlasti gibanje iz leta 1968.
ali nemška študijska in delovna skupina "Pedofilija", katere upravni odbor je kratko obdobje sestavljal Helmut Kentler.
On pa velja za utemeljitelja te veje spolne vzgoje.
Njegove pedofilske dejavnosti smo podrobno obravnavali v dokumentarnem filmu "KentlerGate".
V Nemčiji so Kentlerju sledili Uwe Sielert, Volker Siegusch in Gunter Schmidt.
Slednji je na primer v začetku devetdesetih let prejšnjega stoletja v predgovoru h
knjigi Moška medgeneracijska intimnost zapisal:
"Obstajajo uspešni pedofilski odnosi, ki otroku pomagajo in ga spodbujajo."
Dodal je: "Grožnja, da bodo vsa pedofilska dejanja kazniva z zakonom, je nepravična in bi jo bilo treba
odpraviti, saj pomeni diskriminacijo in preganjanje manjšine."
Ernst Bornemann se je enako jasno izrazil v svoji knjigi "Das Geschlechtsleben des Kindes", v kateri je trdil:
"Pedoseksualna spolna dejanja, ki niso nasilna, nimajo nujno negativnih posledic za otroka."
S svojo knjigo se kot referenca pojavlja tudi v standardih SZO:
"Otroški obrazi zrelosti", v katerem je obravnaval domnevno spolnost otrok, mlajših od 8 let.
Glavna trditev knjige je: "da so ljudje spolna bitja od trenutka spočetja.
To se pri otrocih kaže na različne načine - v njihovi igri, bogati domišljiji, potrebi po dotiku in masturbaciji.
Ravno to je osnova za vse več konceptov vrtcev, ki jih pripravljata BZGA in WHO.
Ernst Bornemann in Gunter Schmidt - dva od številnih primerov, ki kažejo, da standardi SZO ne temeljijo le na zelo
enostranskem pristopu strokovnjakov, ampak so včasih tudi globoko zakoreninjeni v pedofilskem okolju.
In to naj bi bila podlaga za izobraževanje naših otrok?
Da, te pedofilske spletke nas pravzaprav sploh ne presenečajo, saj je bil prednik vse te
spolne vzgoje, ki se zagovarja, Helmut Kentler.
Helmut Kentler je bil aktivist za pedofilijo in je bil pravzaprav tudi zlorabitelj.
Pozneje je bil obsojen zaradi zlorabe otrok, njegov učenec pa je bil Uwe Silert.
Uwe Silert pa je s svojim delom na BZGA prispeval k določitvi standardov SZO za spolno vzgojo v Evropi.
Točno tako, in to neposredno vpliva na izobraževalne načrte posameznih zveznih dežel v Nemčiji.
Skoraj vse zvezne dežele z izjemo Bremna imajo tako imenovani vzgojni načrt - orientacijski načrt, ki neposredno določa,
kako naj spolna vzgoja poteka v vrtcih in kaj naj vključuje.
Berlinski izobraževalni načrt vsebuje prav te stvari, ki jih nato najdemo v konceptih spolne vzgoje:
"Malo pozneje odkriješ svoje genitalije in jih intenzivno raziskuješ."
"Spolna radovednost je prav tako del zdravega duševnega in telesnega razvoja kot
uživanje v užitku v lastnem telesu," pravi Berlin.
V Severnem Porenju-Vestfaliji to pomeni:
"Izmenjava nežnosti, dotikanje drug drugega, neformalno in radovedno raziskovanje telesa so nujni za
oblikovanje identitete ega in zavedanje lastnega spola.
To se običajno zgodi na igriv, intuitiven in nesamozavesten način. Otroci iz vrtca!
Toliko o teoriji. Toda kaj takšni koncepti pomenijo v praksi za prizadete?
Dve materi, ki želita ostati anonimni, sta nam povedali, kako se je vse to znašlo v njunem vrtcu.
1. primer se odvija v ustanovi, ki jo vodi organizacija Volkssolidarität v deželi Saška-Anhalt.
Prvič slišim za koncept spolne vzgoje iz alternativnih medijev.
Bolj je šlo za to, da takšni koncepti obstajajo globoko na jugu Nemčije, in pravzaprav sem bil presenečen ali
šokiran, da kaj takega obstaja, in vedno sem si mislil:
Oh, do nas - do tega vaškega vrtca - tako da do tega ne bo nikoli prišlo ali pa ne bo prišlo tako daleč.
Toda daleč od tega. Nekega dne na starševskem večeru objavijo nove koncepte za vrtec - ne da bi jih pojasnili.
Več podrobnosti je na voljo na informacijski tabli.
Nekoč sem bila na tej informacijski tabli in sem brala o tem konceptu spolne vzgoje poleg konceptov sob ali konceptov nasilja.
Pozorno sem prisluhnil in prosil svet staršev, naj zadevo preuči.
In to so tudi storili.
In le tako je znana vsebina koncepta - točno to, kar priporočata WHO in BZGA.
Vse to naj bi se uvedlo na skrivaj, mimo staršev.
Torej pojem spolna vzgoja ni bil nikoli omenjen.
To sem prebral samo na tem forumu - v zelo majhnih oklepajih.
Mislim, da bi bilo za tako pomembno temo vredno organizirati okroglo elektronsko pošto, večer za
starše ali celo informativno pismo ali kaj podobnega.
Ker je to pomembna stvar.
Navsezadnje so bile stvari v 2. primeru bolj pregledne.
Ta se nahaja v vrtcu na Spodnjem Saškem.
Redno smo imeli starševske večere in vedno smo izvedeli kaj novega.
Potem pa so nam - tistega večera - vodstvo vrtca in učitelji povedali, da obstaja nov koncept in da morajo
biti otroci veliko bolj odprti glede svoje spolnosti.
In da bi zato v vrtcu uredili kotiček, kjer so lahko otroci sami - in kjer je v bistvu dovoljeno skoraj vse.
Tako imenovane zdravniške igre - ne bi se preveč vmešavali.
Otrokom pa bi bilo treba povedati, kje so meje.
Rekli so, da, tam si lahko gola, lahko se dotikaš in da - lahko raziskuješ sebe in tudi druge
- torej tako dečke kot deklice - tako pomešano.
In ja, ampak nekako sem mislila, da sva otroka vzgajala drugače.
Tam se sploh ne bo ustavil.
Vendar so se stvari obrnile drugače.
Zjutraj sem prišla - odpeljala sem najmlajšega sina v vrtec, potem pa me je učiteljica
vprašala, ali lahko popoldne pridem na pogovor.
Zgodil bi se incident.
Popoldne sem se odpravila na klepet.
Tam sta sedela vodja vrtca in učiteljica.
In kaj so vam povedali o tem, kaj se je zgodilo?
Da, in potem so rekli: Naš sin ni upošteval pravil.
Verjetno ni bil v tem kotu, ampak v kopalnici.
Ne bi sprejel "ne" drugega otroka in bi se ga dotaknil.
To pa ne bi bilo tisto, kar smo si želeli.
In potem sem bil sprva nekako popolnoma zmeden in sem pomislil, ali je to res mogoče?
Nato sem rekel, da se bom pogovoril s sinom.
O tem mi ni povedal ničesar.
In potem ste o tem govorili s svojim sinom?
Točno tako.
Takoj sem ga vzela s seboj - že je bil čas za prevzem.
Nato sva se v miru usedla doma in preprosto sem ga vprašal: "Povej mi, kaj se je tam zgodilo?
Potem pa je postal čisto majhen, pogledal pod sebe in rekel: Mami, ničesar nisem naredil.
Nato sem mu tudi povedal, česa je obtožen.
Rekel je: "Ja, vem, ampak drugega otroka se nisem dotaknil.
Ničesar ni bilo.
Toda zdaj je bilo to pričevanje proti pričevanju.
Moj sin je nenadoma postal prestopnik.
Menda se je dotaknil nekega otroka, ki tega ni želel.
In to je nekako ostalo v sobi - ni se dalo razjasniti.
In to je temeljni problem.
To se kaže tudi v primerih suma zlorabe s strani odraslih, kot je opisano v tem poročilu Hessischer Rundfunk.
Po mnenju zagovornika žrtev Ulricha Warnkeja iz Belega obroča je pri pedoseksualnem storilcu, ki dela z
majhnimi otroki, zelo majhno tveganje, da bi ga odkrili.
V sodstvu je namreč razširjena domneva, da izjave otrok, mlajših od 4 let, na sodišču niso veljavne.
Razlog: otroci si ne morejo zapomniti tako kot odrasli in na njihove izjave lahko sugestivno vplivajo starši in drugi odrasli.
Glede na pedokrinološke povezave, ki so jih pokazali strokovnjaki SZO, je to več kot le povod za razmislek.
Njihovo pričanje torej na sodišču ni veljavno.
Težava je tudi v tem, da je pri zlorabah med otroki na koncu pričevanje proti pričevanju.
Ena od mater ga je opisala zelo nazorno.
Njen sin je domnevni storilec (v narekovajih) in seveda verjame svojemu otroku.
Takšni koncepti očitno spodbujajo tudi spolne napade med otroki in jih ni mogoče razčistiti.
In čeprav je bilo to pred mnogimi leti, se tega spominja še danes in ga je sram vsega tega, čeprav trdi, da tega sploh ni storil.
Ali so majhni otroci sploh lahko storilci ali je ta izraz tukaj prepovedan?
Ali nista oba otroka žrtvi napačnih okvirnih pogojev, za katere so odgovorni odrasli?
Svet se ustvarja.
Otroci so umetno premeščeni v nekaj in prisiljeni v to, kjer se znajdejo v spolnosti, ki je - po mojem mnenju - umetna,
torej ne organsko vzgojena, kot bi se običajno zgodila na koncu.
Kot sem že dejal, se bo na podlagi dobre vezi in zdravega razvoja zdrava spolnost v nekem trenutku razvila organsko.
To je način.
V človeško življenje se že zelo zgodaj vmešavajo posegi, ki nimajo nobene zveze s spolnostjo v tej obliki.
Seveda pa se lahko vnese v razvoj, ki ni zdrav in ki morda ne bo sposoben sprejeti meja.
Sram, gnus in naravni imunski sistem se morda tudi ne bodo dobro razvijali. To seveda odpira vrata zlorabam.
Zato si lahko predstavljam, da to dejansko vodi k ravno nasprotnemu učinku od tistega, kar se dogaja tistim, ki zdaj
mislijo, da morajo spodbujati spolnost otrok v zgodnjem otroštvu, da bi se lahko tudi sami razlikovali v zgodnjem otroštvu,
rekel bi, da je to ravno nasprotno od tega, kar se dogaja.
In to je zdaj vsaj v Severnem Porenju-Vestfaliji celo statistično očitno.
Izkazalo se je, da se je število spolnih napadov na otroke v vrtcih v zadnjih letih močno povečalo.
Tudi trenutna policijska statistika kriminala kaže na velik porast, medtem ko so se številke na primer za
drobne tatvine, ki so bolj tipično otroško vedenje, v zadnjih letih bolj ali manj ohranile.
Če otroci doživijo takšen napad, moram domnevati, da so čustveno preobremenjeni in v najslabšem primeru travmatizirani.
In če te povezave poznamo iz travmatologije, potem govorimo o močni potrebi po ponavljanju, tj. močni
potrebi po ponovnem uprizarjanju sprožilnih dogodkov.
Predstavljajte si, da gre za verižno reakcijo.
Če imam določeno število otrok, ki bi jih lahko opisali kot prizadete, in niso deležni
terapevtske podpore ali se ta travma ne razreši.
Te travmatične izkušnje bodo prenesli na druge otroke.
To vsaj do neke mere pojasnjuje ta statistični razvoj.
To podpirajo tudi mediji.
Če se spomnite, so bile včasih vsebine, povezane s spolnostjo, del večernega programa.
Vendar pa imajo otroci danes do njega enostaven dostop.
In to za otroke praktično ni nobena težava, če gledajo takšne prizore v filmih, računalniških igrah ali čem drugem.
In to je seveda problematično, ko pedagoški koncepti, ki sledijo isti poti, otroke na vsakem koraku spodbujajo k spolnosti.
To nima nobene zveze z otrokovo svobodno voljo.
Ko to vedno znova vidite v medijih, ko to vedno znova slišite in vam tudi v vrtcu na primer rečejo: "Zakaj se ne raziskujete?
In če postanete spolno aktivni, se otrok za to ne odloči sam. Za to se odloči otrok.
To bi moral storiti.
V to smer gremo.
In potem imam pritisk vrstnikov, ki se mu otrok težko upre.
In če potem pošljete tudi tuje osebe, ki navsezadnje nimajo nič skupnega s psihonevrotičnim razvojem, s psihologijo, s
psihoterapijo, s psihodiagnostiko, na primer tete iz vrtca, ki sploh niso usposobljene, da bi se na to
občutljivo odzvale, katere otroke pošljete v te prikupne kotičke, od kod pravzaprav prihajajo?
Kaj so dejansko doživeli doma?
Ali je mogoče, da se je eden od njiju, deček ali deklica, že v zgodnjem otroštvu doma soočil z bolno
spolnostjo in je morda že imel izkušnje z zlorabo?
Tako postavljam drug na drugega dva otroka, ki že razvijata osebnost, ki sta že imela prve izkušnje s konflikti in se
morda tudi razvijata v konfliktno osebnost, torej osebnost, ki jo je lažje zlorabiti. Drugo, ki je lažje zlorabljena.
In ko se dva od njiju srečata - zdaj govorim o moči, o napadu -, se v teh prijetnih kotičkih zgodi veliko
stvari, o katerih se nam ne sanja niti v nočnih morah o tem, kaj otroci počnejo drug drugemu.
Kljub temu so ti koncepti upravičeni s preprečevanjem zlorabe vseh stvari.
Seveda je spolna vzgoja tudi zagotavljanje, da otroci v nevarnih situacijah lahko poiščejo
pomoč, se na nekoga obrnejo in imajo za to jezik.
AWO, eden največjih upravljavcev vrtcev v Nemčiji, je v brošuri z naslovom "Koncepti zaščite pred spolnimi
zlorabami otrok in mladostnikov v ustanovah in službah" objavil celo svojo različico programa SZO.
In v njem beremo, kar nam je vse preveč znano od Kentlerja do Timmermanna . .
[In teh je vedno več.
Da, tukaj v konceptu vrtca iz Spodnje Saške na primer piše:
"Igre za raziskovanje telesa, pogosto imenovane zdravniške igre, so ena najpogostejših in
najbolj znanih oblik izražanja otroške spolnosti.
Da bi preprečili kršitve meja, je pomembno, da se starši in tudi pedagoški pomočniki ter strokovni delavci v
ustanovah z otroki vedno znova pogovorijo o naslednjih pravilih za igre raziskovanja telesa.
1. prostovoljnost - ali si vsi vključeni otroci želijo igrati igro?
2. kadar koli lahko rečete stop. Ne pomeni ne!
3. nihče ni poškodovan.
4. v telesne odprtine se ne vstavlja ničesar.
5. podobna starost: starostna razlika ne sme biti tako velika, da ne pride do neravnovesja moči.
6. kadar koli lahko zaprosite za pomoč. Iskanje pomoči ni pripovedovanje."
No, to so tipična pravila in če pomislim, če otrokom ves čas ponavljaš ta pravila, bodo najprej razumeli idejo.
Da, vsekakor! Ko uvedeš te izraze, najprej dosežeš, da otroci vidijo, da nekaj takega
obstaja, in potem to še dodatno raziščejo.
To je za otroke v bistvu popolnoma nepotrebno.
Če se ne razvije sama od sebe, temveč le s pomočjo tega impulza.
Ironija vsega skupaj je, da noben od teh konceptov spolne vzgoje ne bi bil obvezen za vrtce.
Vedno se tako sliši, vendar ni tako.
Edina stvar, ki so jo morali storiti, je, da morajo med letoma 2021 in 2024 na podlagi tega zakona o krepitvi
otrok in mladine pripraviti koncept zaščite pred nasiljem.
Vsak vrtec jo mora imeti, če želi pridobiti licenco za opravljanje dejavnosti ali jo ohraniti.
In kot del tega koncepta zaščite pred nasiljem zdaj izvajajo vse te koncepte spolne vzgoje.
In vse je pomešano.
Preventivni koncepti so namenjeni preprečevanju kaznivih dejanj odraslih zoper otroke in preprečevanju
spolnih zlorab otrok s strani odraslih v javnih ustanovah.
Hkrati pravijo: "Da bi zagotovili, da otroci ne bodo zlorabljeni, bomo poskrbeli za koncepte spolne
vzgoje, da bodo otroci znali poimenovati stvari.
Vendar to sploh ne vpliva na otroke.
Da bi preprečili spolno zlorabo, se morate posvetiti odraslim.
Menim, da je v primeru, ko mora otrok reči NE, da ne bi bil izpostavljen nasilnemu vedenju drugih otrok, to že zloraba.
Da, o tem smo že razmišljali.
Ko se igramo, ne prizadenemo drugih. Ne, ne.
Ali pravite STOP ... - Da, vem. - ...potem se bomo ustavili, to je v redu.
... Ali lahko otroci sploh rečejo ne ali se tudi tu odrasli prenašajo na majhne otroke?
"Preprosto bi rekla, da to ne deluje.
Seveda je treba otrokom povedati, da je vaše telo vaša last in da se vas nihče ne sme dotikati, če tega ne želite.
To morate in morate povedati otrokom.
Ne morete pričakovati, da bodo to zmogli.
Ne pri tej starosti, ne v vrtcu, tega nikakor ne zmorejo.
To bodo lahko storili pozneje, ko bodo najstniki - in mnogi od njih tega tudi takrat ne bodo
znali, da. Zato se morate naučiti tudi reči NE.
Vendar ne morete pričakovati, da bodo to znali že otroci v vrtcu.
To je začetek spoznavanja, da se lahko ločim od drugih - vendar mi to zagotovo ne bo uspelo dosti pozneje."
Da, počakajmo:
Niša spolne vzgoje, ki je očitno povezana s pedofilijo, je zasedla vplivne organizacije in jih uporablja za to, da od zgoraj
navzdol uveljavlja zelo problematično agendo, s katero naj bi stvari, ki so dejansko stvar državnih tožilstev in uradov za
mladino, postale del vsakdanjega življenja v vrtcih - dobesedno.
"Državni urad za mladino na Spodnjem Saškem je v dnevnem centru, ki ga vodi Društvo za varstvo delavcev
v Hannovru, ustavil "sobo za raziskovanje telesa".
Ministrstvo za šolstvo je izobraževalni koncept označilo kot ogrožanje otrokove dobrobiti."
Leta 2023 je bilo navdušenje veliko, , kot da bi bilo vse skupaj tako presenetljivo.
V resnici pa se to dogaja v vseh naših vrtcih.
In nekateri levičarski mediji že dolgo podpirajo to agendo.
Vendar v medijih zdaj grozi, da bo prevladal "duh prebujenja", kot je razvidno iz regionalnega poročila SAT iz aprila 2025:
"Igre z zdravnikom ali fizično raziskovanje v otroški sobi, masturbacija ..."
Spet Spodnja Saška, enako kot v Hannovru.
Toda namesto da bi ga prepovedal, minister za kulturo zdaj zagovarja koncept z vsemi
polresnicami in neresnicami, ki smo jih razkrili tukaj.
"Vsaka institucija mora v svojih konceptih opredeliti, kako ravnati z razvojem otrok in s tem tudi odkrivanje lastnega
telesa, saj je to ključnega pomena za končno zaščito otrok pred napadi - , ti pa temeljijo na izobraževalnih
in znanstvenih standardih , zato jih skrbno spremlja in pregleduje državni urad za mladino."
"Če iz koncepta vzamemo samo en odlomek, pravijo odgovorni iz Bramscheja, lahko hitro pride do nesporazumov."
Nesporazumi? Sploh ne!
Gre za državno podprto ogrožanje otrok , ki ga spodbujajo levičarski ideologi v medijih in politiki.
[Poleg mitov, kot sta preprečevanje zlorab in znanstvena strogost, obstaja še en pravni vzvod.
To je mogoče opaziti tudi v Timmermann 2013: domnevne pravice otroka.
"Seveda tudi pravica do pozitivnega in individualnega razvoja spolnosti za otroke ..."
Na kratko: Ker imajo otroci pravico do spolne vzgoje, ki jim jo starši nenehno odrekajo, mora
poseči država in uveljaviti to domnevno pravico.
In zato je z vidika te ideologije to ideal: spolnost dojenčka proti spolnosti odraslega.
Kdor zanika, da so otroci otroci, in jih na novo razume kot spolna bitja, lahko pozdravlja ta razvoj, vendar
se mora vprašati, ali je naključje, da je nastal na območjih, kjer otroci niso nič drugega kot to:
Objekti spolnega poželenja odraslih pedofilov.
In vendar: vgrajena v vseprisotno "manijo raznolikosti" se izvaja brez zadržkov - s tako močjo, da si ji tudi na
konservativni strani skoraj noben politik ne upa nasprotovati.
"To študijo smo posredovali vsem poslancem Evropskega parlamenta.
Imeli smo seznam 700 ljudi, žal pa so se odzvali le trije od teh 700 ljudi.
Doslej ni bilo storjenega ničesar, kar bi postavilo pod vprašaj verodostojnost tega dokumenta.
To kaže, kako zelo se politiki danes zanimajo za zaščito otrok.
Ljudje se pogovarjajo o številnih temah, vendar le redko o otrocih."
"Glede na to, da so tako skupina strokovnjakov kot uporabljeni viri tendenciozni, verjamem, da se s tovrstno
spolno vzgojo popolnoma razdeli otroke v njihovi naravi.
In če se otroci že od začetka navadijo na spolne odnose ali če spolnost dojemajo kot nekaj, kar se je kot sladkarije, kot
potrošno blago, če so navajeni na nenehno menjavanje partnerjev, se pojavi vprašanje, kdaj se bo ta oseba na primer odločila,
da si bo ustvarila družino in vstopila v stabilne odnose?"
Prav to čutijo mnogi starši. Zato obstaja odpor, ki pa je vreden tega, da se mu upremo.
Mati iz Saške-Anhalt je skupaj z drugimi starši za zdaj uspela ustaviti uvedbo koncepta v svojem vrtcu.
"Na splošno me moti, da sploh obstaja koncept spolne vzgoje, ker zame pojma spolnost in
otroštvo ne gresta skupaj. Med seboj se izključujeta."
Mati iz Spodnje Saške pa obžaluje, da ni takoj protestirala.
"Pravzaprav sem jezna sama nase, da nisem na tistem starševskem večeru takoj zakričala
in rekla: Ne, tega nočem za svojega otroka!
Vsem svetujem, da si veliko bolj natančno ogledajo koncept vrtca, v katerega pošiljam
svojega otroka, da bo zanj dobro poskrbljeno.
In če se pojavi takšen seksualiziran pedagoški koncept, vsem svetujem, da rečejo NE.
In če vrtec tega ne ustavi, bi dejansko svetovala, da otroka dajo drugam, da ga odpeljejo ven!
Ker verjamem - in to po toliko letih vidim tudi na svojem sinu -, da ni pozabil.
In ne vem, kako zelo bo trpel zaradi te prve spolne izkušnje, ko bo prišel v puberteto.
Tega še ne morem predvideti."
"Če si predstavljamo, da se to redno in normalno dogaja v puberteti, potem bi morali biti sposobni dokazati
tudi, zakaj je to ob določenih predpostavkah prepozno in morda celo spodbuja neugodne razvojne procese.
Vendar za to ni nobenih dokazov.
Zakaj bi torej spolne impulze postavil v fazo otroštva, če otroci tega ne potrebujejo za zdrav razvoj?
Če tega ni, še nihče ni dokazal, da se otroci potem razvijajo nenormalno ali opazno.
Vendar pa se je število spolnih napadov povečalo, odkar so te metode postale priljubljene, in ta povezava je očitna.
Nasprotnega pa ne morem dokazati."
"Zaključek: Ti koncepti resnično zagotavljajo smernice za napade in pravo seksualizacijo - od samega začetka."
"Poleg tega so starši sami odgovorni, da svoje otroke poučijo o teh zadevah in jim odgovorijo
na vsa vprašanja, ki jih imajo pri tej starosti.
Otroci se ne osredotočajo na to, da se nenehno ukvarjajo s spolnostjo, ne da bi jih kdo vprašal.
"Da, gre tudi za to, da so starši zelo pozorni.
Starši morajo biti res pozorni in jim to pokazati."
"Ti koncepti spolne vzgoje za vrtce se morajo odpraviti.
To nima mesta v vrtcu. Otroci tega ne potrebujejo.
Otroci potrebujejo vez in ne spolne vzgoje. To je norost!"
Postanite tudi vi aktivni.
Delite ta film, obveščajte svoje okolje, razširjajte informativno gradivo.
Pokažite drugim, kaj se dogaja.
Ker je to odklon, ki ga naša družba ne more dovolj hitro opustiti.
Na koncu je to odvisno od nas, staršev.
Smo zadnji branik pred seksualizacijo in napadom na naše otroke na: "Vrtec na kraju zločina
(Napad na naše otroke)" Filmski projekt organizacije "Demo za vse".
Če želite podpreti naše delo, bomo veseli vaše donacije.
Ne pozabite se naročiti na kanal in novice.