Сексуални напади међу децом у вртићима су у порасту.
Ово је био наслов у Билду у децембру 2024: Пријављени напади у Северној
Рајни-Вестфалији: Нови шокантни подаци о насиљу у вртићима:
Готово 2.000 случајева телесних повреда ++ Сексуални напади су се више него удвостручили
Новинe NW Nachrichten известиле су 13. септембра ове године: знатно више насиља у вртићима Северне
Рајне-Вестфалије – физички напади и сексуално злостављање
Од 2022. године број пријављених случајева се више него удвостручио.
У Северној Рајни-Вестфалији случајеви сексуалног насиља које су починила деца готово су се утростручили.
Ово су само два репрезентативна наслова из савезне државе Северна Рајна-Вестфалија.
Овај опасан развој догађаја није случајност:
Од августа 2024. године, сваки вртић је обавезан да представи такозвани "концепт заштите од насиља".
Многе институције такође интегришу концепте сексуалног образовања у овом контексту.
"Собе за истраживање тела", "удобни кутци" и слични садржаји нису неуобичајени.
Трендови, који се пласирају као образовно вредни, потичу од стандарда СЗО за сексуално образовање у Европи.
Садржај ових стандарда је веома узнемирујући.
За децу узраста од 0 до 4 године препоручује се следеће: "Уживање и жеља за додиривањем сопственог тела,
мастурбација у раном детињству" или "похотне искуства, физичка интимност као део људског живота".
- повезано с тим је стицање сексуалних вештина кроз такозване "игре докторâ".
Деца од 4 до 6 година треба да "разговарају о сексуалним темама"!
Ово је такође повремено помињано у јавним медијима, али без откривања изузетно проблематичне
агенде педофилске инфилтрације која стоји иза тога.
Француски друштвени научник Тибо Керлирзин из организације за заштиту деце "Маманс Лувес" испитао је изворе
научних препорука стандарда СЗО и наишао на ауторе из лоби група који отворено подржавају педофилију.
Међу њима су људи који су објављивали у педофилским часописима и дубоко су укорењени у тим круговима.
Образовна брошура "Die schleichende Pädophilisierung" (Постепена педофилизација) коју је објавила
организација за заштиту деце Demo für alle наводи:
Сексуализована деца су Елдорадо за педофиле.
Међутим, сексуализација вреба не само у мрачним кутовима интернета, већ и у наизглед
заштићеним просторима као што су школе и вртићи.
"Tatort Kita" је позив свим родитељима, васпитачима, особљу органа за заштиту малолетних и осталим учесницима правосудног система
да зауставе ову државом спонзорисану угрожавање добробити деце.
Да бисмо заштитили нашу децу: Молимо вас, поделите ову важну поруку!
Највећа захвалност припада пре свега акционој алијанси DemoFürAlle!
ТРЕЈЛЕР
"Дакле, термин 'концепт сексуалног образовања' никада није поменут."
Ово су забрињавајући извештаји.
"Овај: 'Државна служба за добробит омладине обуставља планирани простор за физичко истраживање у вртићу'"
И њих је све више и више.
"Тада сам почела да се питам да ли је концепт заиста био толико добар."
Шта се дешава у нашим вртићима?
"Људи су сексуална бића од самог почетка."
"Игре докторских прегледа су део нормалног развоја у детињству. Без обзира да ли уживају у додиру или у самој игри."
У овом филму ћемо показати како је веома проблематичан тренд у сексуалном образовању заживео међу утицајним организацијама.
"Ево те озлоглашене матрице."
"Она је открила ствари које сви родитељи и сви политички лидери треба да знају."
Њихов циљ: нова димензија сексуализације деце.
Али какав утицај ово има на најмлађу децу?
"Онда, у овим пријатним кутићима, дешавају се ствари које ни у најгорим ноћним морима нисмо могли ни
да замислимо, ствари које деца чине једни другима."
"То је већ злоупотреба."
"Да!"
"Заправо, љута сам на себе што нисам одмах проговорила на том родитељском састанку и рекла: 'Не, не желим то за своје дете.'"
Питања која су заправо више у надлежности јавних тужилаца и органа за заштиту малолетника треба да постану уобичајена у вртићима.
Место злочина: вртић. Воки напад на нашу децу.
То је тренд који траје већ деценијама: сексуализација западних друштава.
Све више и више, све брже и брже, све побуњеничкије и све више усмерено на децу.
Она је заправо данас требало да одржи читање за децу у општинској библиотеци у Баргтехајдеу: "Драг квин Вев Нуар".
"Али то је, наравно, још један знак колико је важан овај вид образовног рада, који такође обављамо."
Јер само када активно сарађујемо са вртићима, школама и стручним колеџима можемо заиста успети у образовању људи.
Истражити? Са чим?
"У јуну жели да се удружи са драг кингом Ериком Бигклитом..."
Минхен, сличне слике, иста тема:
"... организујте читање за децу узраста од 4 године и више."
Тенденција све раније сексуализације није немачки феномен.
Торевјеха, Шпанија: Мала деца плешу у костимима проститутки на геј паради.
Педофилија на отвореној улици.
Да ли деца уопште припадају парадама поноса?
Очигледно је тако и у Вроцлаву, Пољска.
У Лондону Парада поноса сада има свој породични и дечји простор.
Британски образовни издавач Twinkl на овај начин велича дугину агенду ("једнака права за све").
И ово је изазвало прилично узбуђење у САД:
"Долазимо по вашу децу", скандирали су учесници параде поноса у Њујорку.
Све је било само неспоразум, умиривали су иницијатори све.
Слоган је био извучен из контекста.
Заиста?
Франкфурт на Мајни, јул 2025:
То је Дан Кристофер Стрита, или тачније дани.
Оно што је почело као парада поноса сада је постало четвородневни догађај на обали реке
Мајн, а деца су овде такође изричито добродошла.
Такозвани ЦСД Мајл рекламира своју младежну и породичну зону.
"Савршено за децу да пусте своју креативност на вољу", према речима организатора.
"Коначно, простор за наше мале госте", пишу они на Инстаграму.
Зато: карусели и надувне замкове поред фетиш штандова.
Дугини једнорози упознају дугину идеологију.
Гејеви у кожним оделима поред мале деце – као да је то сасвим природно на догађају који
је усмерен на потпуну сексуализацију одраслих.
Нема критика, сви учествују.
Али иако само неколико родитеља добровољно доводе своју децу овде, постоје друга места
где сви родитељи морају да доведу своју децу.
На многим местима сексуализација је већ уобичајена у школама.
Али то није све.
Сада то почиње и у вртићима.
Какав утицај ово има на децу?
Који су ризици у питању и шта је са интересима родитеља?
За овај филм смо провели месеце истражујући, састајући се са стручњацима, анализирајући мреже и
открили неке алармантне позадинске информације.
Овде представљамо резултат.
Ствари које би сви родитељи требало да знају – а и сви политичари, уосталом.
"Ово је питање које јасно забрињава све више родитеља: рана сексуализација њихове деце, сада чак и у вртићима."
"Да, то је потпуно лудо."
Сви новинари о томе извештавају.
Овде: Државна канцеларија за бригу о младима обуставља планирани простор за физичко истраживање у вртићу.
То је било у Хановеру.
Имамо ово овде у Брауншвегу: играње доктора у вртићу.
Вртић разматра простор за сексуалне игре.
У Керпену: мастурбација и игре доктора.
Дакле, свуда, па чак га има и у католичким вртићима.
Католичка вртићкица отказала скандалозне догађаје у којима су се деца играла доктора – у Келну.
И Швајцарска то такође има: собе за игре доктора су уобичајене у швајцарским вртићима.
"Ово је такође нешто што смо искусили са 'Иницијативом акције родитеља'."
Све више добијамо писма забринутих родитеља који нам се обраћају и кажу да овакав тип сексуалног образовања
или сексуалне инструкције постаје претерано у вртићима.
Ово обухвата све, од приказивања књига до напада који се дешавају међу вршњацима или децом.
Постоје неке ствари које вам скрећу пажњу и које су заиста веома, веома забрињавајуће.
Ово су узнемирујуће вести.
Све је ово изузетно стресно и изузетно лично за оне на које се односи , због чега не желе многи да о томе говоре пред камером .
Керстин Крамер је договорила састанак са неколико родитеља који су се сложили да управо то учине.
На њихов захтев, нећемо открити место становања или идентитет погођених.
Све што можемо рећи је да нас наше путовање води у мали град негде у Баварској.
И прича почиње прилично неспектакуларно разговором између две мајке у вртићу.
"И она ми је испричала о својим синовима, који су се код куће искрено смејали нашој ћерки, или,
прецизније, искуствима која су заједно поделили."
А синови су рекли да је наша ћерка ставила прст у дупе, што они цео дан раде код куће.
Али сећање кћерке наведене мајке је сасвим другачије.
"Онда сам је директно питао о томе. Шта је то било?"
Да ли је уопште истина оно што ми је Мама рекла?
Да, мамо, то је тачно, али уопште није било као што ти је она рекла.
Није било тако уопште када су дечаци скинули моје панталоне.
Извините, шта је то?
А онда је рекла да су јој ти дечаци спустили панталоне, наводно неколико пута, не само једном, и да се то редовно дешавало.
Да, контактирали су нас, а ја сам већ раније разговарала с њом телефоном, и онда ми је током разговора рекла да
су њену ћерку два дечака неколико пута сексуално напали.
Значи, овде говоримо о деци.
Место злочина: шумско вртић са еколошким фокусом.
Између осталог, у отвореном простору била је цев у коју су се деца могла провући.
"Напољу на имању је једна цев, тунел, где се можеш сакрити."
Оно што се не може видети споља.
"Ако не гледаш директно у то."
Овде су се, очигледно, догодили напади.
Да, и касније се испоставило да су дечаци приморали и натерали је да пред њима скине панталоне и стави ствари у задњицу.
Могуће је да су дечаци такође убацили прсте у њену задњицу.
С обзиром на узраст деце, тачно шта се догодило остаје нејасно.
Али је очигледно да се нешто догодило, и то озбиљно.
"Заправо, наша кћи је у то време задобила повреде у пределу гениталија."
И ја сам заправо отишао код педијатра да питам: Шта је то? Шта да радим? Какво је то?
Она је погледала у то, приметила га је, није могла ништа да каже.
И она је такође рекла да, ако дете о томе не говори, не бих требало даље да истражујем, како не бих
погоршао било какву трауму коју би могло да има.
Међутим, оно што је још запањујуће јесте како је институција реаговала на инцидент.
"Све је то само прича коју је моја ћерка ионако измислила."
А ако имају било каквих питања о сексуалности, онда ћемо то разјаснити.
Оно што ме је такође навело на размишљање било је да као мајка – или као отац – желимо то сами да
урадимо и не морамо нужно да то добијемо од институције.
И ја сам јој такође споменуо да бих волео да видим концепт заштите.
Да, да, имамо једно – морамо да имамо и то.
Али ми то никада није дато.
Нису хтели да гледам тамо.
И касније је то изашло на видело, након што је мајка такође покушала да разговара са управом вртића.
И све је пренето на дете.
Према принципу да је све само машта.
Али касније се испоставило да је још једно дете доживело исту ствар – са истим дечацима.
"И можемо бити срећни што смо сазнали релативно рано, јер смо тада могли одмах да реагујемо."
Па, кажем "ми", али ти си реаговао, да, ти си то савладао.
Успели смо да реагујемо одмах да заштитимо наше дете.
У овој другој породици су сазнали веома касно.
Ћерка сада похађа друга вртић.
Да ли је дете било трауматизовано тим догађајима, постаће јасно тек у даљој будућности.
Једна ствар је сигурна: колико год било тешко детаљно реконструисати шта се заправо дешава у таквим
"пећинама за мазење" у вртићима, последице могу бити озбиљне.
И то без икаквих докторских игара или било чега сличног.
"Такође није било просторије за истраживање у правом смислу те речи."
Деца су једноставно остала сама.
Али управо у томе је поента.
Управо то је предвиђено у концептима сексуалног образовања вртића.
Прихвата се да ће деца истраживати једни друге без надзора, додиривати гениталије једни
других и убацивати предмете у своје отворе.
Нико не примећује.
А деца су такође у узрасту када то не морају нужно отворено да исказују.
"Да ли је то случајност?"
Шта заправо кажу стручњаци који су упознати са психологијом деце и злостављањем?
Имамо занимљив контакт у Нојбрандебургу. То је брачни пар.
Обоје су психотерапеути за децу и адолесценте, па хајде да видимо шта о томе имају да кажу.
Дакле, поново идемо на турнеју. Овог пута у Нојбрандебург.
Ања и Роман Гөбеке нас дочекују у својој ординацији.
Обично овде брину о својим пацијентима.
Психотерапеути и бихејвиорални терапеути, на пример, помажу деци и адолесцентима да превазиђу трауму или поремећаје анксиозности.
"Дакле, бихејвиорална терапија се одржава овде у овој просторији."
Пре тога је Роман Гёбеке неколико година радио у вртићима.
Професионално, његов рад је увек био посвећен добробити деце.
"Родитељи су природно део овога."
Ово је већ узето у обзир у апликацији, и постоје ови сати референтних особа.
То значи да нам треба простор за децу и родитеље.
Али најмлађи су овде у фокусу.
Ово се такође односи на област рада Ање Гёбеке.
"Дакле, ово је просторија за дубинску психологију и терапију игром."
Ова соба је мало већа од друге, јер ми овде такође треба довољно играчака.
Укратко: обоје познајете децу и њихову психу.
Они такође редовно лече жртве злостављања.
Желимо да знамо шта Ања и Роман Гөбеке мисле о тренду ка све ранијој сексуализацији.
"Мислим да сексуалност треба интегрисати у емоционалност одраслих и зреле односе."
Дакле, ово није нешто што се може посматрати изоловано, већ заиста треба интегрисати.
И такође би требало да деца већ буду завршила своју родно-идентификацију.
Да, па, то би било негде током пубертета, у најранијем случају.
Значи, ти и даље у великој мери тражиш свој идентитет, укључујући и свој родни идентитет.
И то треба да буде завршено пре него што било какви сексуални чинови заправо буду обављени.
Све остало би преурањено, јер би то преоптеретило децу.
И зато што би сексуалност тада била нешто изоловано у овом контексту и још увек неинтегрисано.
"Па, ја сам увек доживљавао децу на овај начин и такође сам приметио да их већ занима
чињеница да постоје два различита типа људи."
Али то се ограничава на посматрање и перцепцију: постоје људи који изгледају другачије и који су другог пола од мене.
И то у великој мери дефинише обим дечијег знатижеље.
"Када мислиш да деца почињу да развијају осећај срама?"
А шта се дешава када се оно узнемири, посрами или потисне?
"Па, за почетак, могу да уочим врло јасно понашање код деце када иду у тоалет."
Деца редовно захтевају да тоалет буде закључљив.
То значи да имају природни нагон да се удаље од тог места.
Већ могу да уочим да у том узрасту – узраст вртића обично почиње са три године – осећај срама и потреба за постављањем граница, за
доживљавањем физичких граница као безбедних, јасно су присутни.
"Такође је случај да ако је дете развило добру везаност, онда може да разликује странце од познатих људи."
То је знак добре везе.
А затим деца такође постају стидљива према странацима у одређеном узрасту, око осам месеци.
То је добар знак, јер показује да може да разликује непознате људе од познатих.
И, наравно, када дете успе да разликује странце од познатих људи, можда неће желети да га додирују странци.
Жели да одржи одређену удаљеност и свакако не жели да буде додиривана у својим приватним деловима.
Да, то је нешто што би дете обично одбацило, ако је здраво развијено.
А поремећаји везивања, на пример, прецизно су карактерисани тиме што деца то нису у стању да ураде.
Дакле, они једноставно не могу да разликују странце од познатих људи и понашају се
практично као да им је нарушено осећање удаљености.
"И контактирајте било кога кога желите."
"Успостављање контакта или чак дружење са било ким и можда не показивање тог страха, али управо то је знак
неуспелог развоја и да се није формирала здрава веза."
"Ово је, наравно, потпуно у супротности са оним што се увек тврди у овим концептима сексуалности."
Увек је толики фокус на такозвано образовање.
Али никада се не помиње посвећеност.
"Такође је прикладно да увек исти стручњаци добијају прилику да се огласе."
Ово укључује, на пример, Увеа Зилерта, Јорга Мајвалда и Штефана Тимерманса. О другима се мало чује.
"Постоји много других гласова тамо напољу."
На пример, професор Кристијан Шуберт, који је лекар и психолог у Универзитетској болници у Инсбруку.
"Наша следећа станица: Инсбрук у Аустрији."
Овде упознајемо научника, универзитетског професора и психолога који се такође сматра критичарем различитих аспеката савремене
медицине које он доживљава као непожељне развојне правце.
Заузимање холистичког погледа на тело, ум и душу је његова основна теза, коју он такође промовише у овој књизи не-фикције.
Пре свега, желимо да знамо: да ли би на почетку своје каријере помислио да је овај
развој, који је сада очигледан у вртићима, могућ?
"Да, али да ли бисте помислили да ћемо онда говорити о пријатним кутицима и собама за самоиспитивање у вртићима?"
Па где би деца требало да открију своју сексуалну жељу?
"Не, дефинитивно не!"
Барем не би требало да открију своју сексуалну жељу; то је далеко од онога што бих могао да замислим.
"Имам овде цитат професора Јорга Мајвалда, који је почасни професор за права деце и заштиту
деце, и он пише у новинама "Kindheit" (Детињство):
Идеја да деца могу да одрастују без бремена сексуалних осећања, мисли и поступака је фантазија која је далеко
од стварности, не чини им правду и чак може нанети штету.
"Да, имам јасан став по овом питању."
Претпостављам, мислим — под утицајем сам психоанализе, мора се рећи — па сам психодинамички психотерапеут, медицински
психотерапеут — који је, наравно, такође отворен за психоаналитичка разматрања о психосексуалном развоју детета.
Наравно да се тамо нешто развија, нема никакве сумње у то.
Али за мене су други аспекти једноставно важнији када је у питању развој детета.
А то се односи на везивање, на сигурно везивање, на здрав, топао и сигуран дом.
То је најважнија ствар, то је темељ који детету треба, који сваком човеку треба, и то је оно што очекујем од здравог развоја.
Ја сам јасан критичар ове офанзиве сексуализације која се спроводи.
Где се претпоставља да сексуална енергија постоји код деце – чак и веома рано након рођења.
И да рано обезбедите да се ова сексуална енергија може адекватно развити.
"Сексуална енергија је једна од оних кључних нарација која се деценијама користи као део ове офанзиве сексуализације."
"Да, тако је, и ја сам то приметила, на пример код Увеа Силерта, 'гуруа за сексуално образовање'."
У свом "Уводу у сексуално образовање" он већ назива либидо животном енергијом која
човека чини јаким у суочавању са фрустрацијама.
Или у предаavanju које је одржао Стефан Тиммерманс 2013. године.
Он такође говори о сексуалној животnoj енергији, коју деца већ имају.
"Људи су сексуална бића од самог почетка."
Сексуално образовање има позитиван утицај на децу, јер је сексуалност животна снага.
"Др Стефан Тимерманс, један од најпознатијих представника ове гране сексуалног образовања."
Његово предавање пре више од десет година делује као образац за оно што се сада све више уводи у вртиће.
На овом текстуалном панелу Тиммерманс је навео аргументе за оно што он назива сексопозитивном едукацијом.
На пример: "Откривање сопствених граница као основа за поштовање других".
Али зар то не значи да мораш намерно да пређеш ове границе да би их открио?
Слушајте и будите задивљени!
Истраживање себе и других је важно искуство учења за децу, а деца данас чешће стичу ова искуства у вртићу него код куће.
Статистички гледано, код куће има највише још једног брата или сестре, и управо је то балансирање или испитивање
граница, прихватање граница — не желим да ме тамо додирујеш, то ми се не свиђа, или ми се то свиђа, мислим да је то лепо.
Они то могу боље научити у већој групи деце него када код куће имају само једног брата или сестру, и то увек истог.
Укратко, пошто родитељи не би дозволили својој деци да истражују границе скромности своје браће
и сестара, то би требало да се деси у вртићима.
Све за промоцију наводне сексуалне енергије.
Ако се сексуални развој детета подржи и охрабри, то доприноси његовом личном развоју, на пример у
формирању сопственог појединачног родног идентитета.
Али да ли је то заиста неопходно за развој мале деце?
Па, не видим никакву потребу за тим у строгом смислу.
За мене је суштински проблематично усмеравати пажњу деце на преdeo гениталија.
Јер сада имају толико прилика да доживе задовољство. И зашто бих то требало еротизовати?
То у тој фази развоја нема смисла, јер ни то није продуктивно.
Па, имам то, али немам неуробиолошки еквивалент за то.
Немам хормонални или ендокрини развој који одговара овоме.
И тако немам интрапсихички оквир у којем могу да интегришем сексуалност у смислу стицања задовољства.
И тако је логично да ова сексуализација поставља прекомерне захтеве на психу детета.
Не мислим да је то неопходно за развој.
Мислим, ако погледате психоанализу, онда је дете, беба, новорођенче у почетку у оралној фази.
Онда он улази, дете улази у аналну фазу.
То се односи на обуку за коришћење тоалета и тако даље, на фазу непослушности и тако даље, спада у ту категорију.
А генитална фаза долази тек на самом крају, у адолесценцији.
А између и даље постоји фаза латенције.
И сви су сигурно упознати са овим: током фазе латенције девојчице и дечаци се увек називају "ви дечаци" и "ви девојчице".
У овом узрасту они апсолутно немају никакав интерес за сексуални контакт, напротив.
Они то снажно одбацују.
Девојке више воле да буду међу девојкама, а дечаци међу дечацима, да.
Па, верујем да постоји нешто као органски развој код људи.
И мислим да је заиста могуће да постоји једна врста сексуалности која је далеко од тога
како ми као одрасли доживљавамо сексуалност.
Дакле, то значи да бих био веома, веома критичан према одраслима који преузимају на себе да суде дечијој сексуалности.
Ту за мене све почиње.
Али управо то се дешава.
Све сексуализованије друштво одраслих пројектује своју перспективу на понашање мале деце.
То је био случај и са Тиммермансом у његовом предаavanju из 2013. године:
Јер је сексуалност животна енергија, животна енергија, животна енергија.
Тада је почела наша прича.
Од 2014. године па надаље излазили смо на улице да протестујемо против образовних планова који су
уvelи офанзиву сексуализације, нарочито у школама.
2016. године Јунг Фрајхајт је обавио интервју са сексологом Јакобом Пастотером, тада и сада председником
Немачког друштва за друштвено-научна истраживања сексуалности, на маргинама нашег симпозијума у Штутгарту.
Чак и тада је туговао:
С једне стране, заиста је тачно да се DGSS већ око 15 година противи садржају онога што ја
називам "државно спонзорисаним сексуалним образовањем".
Ово је повезано са чињеницом да је већ око 15 година, а вероватно и дуже, јасно да они који су укључени у сексуално образовање, с
једне стране примају средства од државе, а с друге стране њихове публикације такође дистрибуира држава,
имају веома једностран поглед на сексуално образовање.
Резултат изгледа овако, на пример:
"Сина и Тим играју доктора", објавио Zartbitter e.V., уз спонзорство Града Келна и Савезне земље Северна Рајна-Вестфалија.
Једна од многих организација које промовишу сексуализацију у вртићима.
Много бих радије играо доктора.
О, не.
Докторе, хајде, Тиме, можеш да будеш мама и да имаш бебу такође.
Ох, да, хм, онда докторе.
Игре докторских игара су део нормалног развоја детета.
Са узрасту прикладном знатижељом и непристрасношћу, чак и веома младе девојчице и дечаци прегледају своје гениталије.
Уживају у додиривању и трљању и у размени нежних додира са другом децом.
Измери своју температуру.
Играње доктора је део нормалног развоја у детињству.
Да ли уживају у додиру или у игри или не.
Истражујући једни друге, уживајући у голотињи, жеља да се гледа и да те други гледају.
Али и детска мастурбација, која изазива велику неизвесност међу одраслима.
Ради се о љубави и осећањима, миловању и љубљењу, девојкама и игри доктор, и о томе
како можемо уверити породице које су забринуте.
И то није све.
Траг ове агенде води нас још даље, до највишег нивоа.
Управо то је наведено у стандардима СЗО за сексуално образовање у Европи.
Да, постоји та озлоглашена матрица, и за децу од нуле до четири године, под насловом знање,
задовољство и жеља, пише да додирују своје тело.
Мастурбација у раном детињству или пријатна искуства физичке интимности као део људског живота.
Што се тиче вештина, то значи изражавање сопствених потреба, жеља и граница, на пример у "игри доктор".
А деци од четири до шест година онда је дозвољено да се баве сексуалним темама.
Они би требало да разговарају о сексуалним темама.
Ово је политичко језгро офанзиве сексуализације, објављено од стране СЗО у блиској сарадњи са Савезним
центром за здравствено образовање, или скраћено BZgA.
Организације које могу изгледати угледне многим грађанима, али ова старосна матрица не делује угледно.
Као медицински стручњак, могу сасвим јасно рећи да имам проблем са дијагностичким системима који се примењују без разлике, без
пажљивог прегледа, са схематизацијама, шаблонима и правилима.
Као да су сви исти.
Као да постоје одређени обрасци, старосне структуре. Поменули сте Матрикс из СЗО.
Дакле, где се, такорећи, бавимо одређеним старосним групама.
Од тада је добро то радити.
Не, ово биће је веома индивидуално, веома комплексно, живи у веома специфичном психосоцијалном контексту и, у складу са
својим органским развојем, у неком ће тренутку, ако га неко посматра и довољно осетљиво обрати пажњу, поставити питања.
И ја ћу чекати исто толико са својим дететом и нећу ништа журити нити му то наметати.
Али управо то се овде дешава.
Наметање веома сумњивог шаблона , без икаквих научних доказа, на целом континенту.
И то се не односи само на Немачку, већ на целу Европу.
У Француској постоји организација под називом "Маманс Лувс" (Мајке вуковице), која је такође испитала стандарде СЗО и
наручила студију која је показала спектакуларне резултате.
Наша комшиница Француска такође је упозната са проблемом све раније сексуализације.
И тамо, такође, покренуте напред прогресивним снагама.
Регине Шефер је организовала видео-интервју са Кристијел Комет, која припада организацији
"Mamans Louves", што се преводи као "Вучице мајке".
Ви сте детаљно проучили стандарде СЗО за Европу.
С обзиром на недостатке које смо уочили на националном нивоу, желели смо да сазнамо која такозвана научна литература чини
основу онога што ће се спроводити у нашим школама широм земље.
Резултат је ова студија од шездесет страница, која је објављена 2024. године.
Она је открила ствари које треба да знају сви родитељи и сви политички лидери, барем они
за које је добробит деце највиши приоритет.
И то је оно што нам је важно: поштовање добробити детета и родитељског права да васпитавају своју децу.
Тибо Керлирзин, аутор студије, објашњава тачно шта то значи.
Испоставило се да су стандарди СЗО саставили стручњаци који су били веома пристрасни.
То је зато што практично сви ти стручњаци припадају структурама које су повезане са Међународном федерацијом родитељства биљака.
Стога изгледа да су они активисти, а не научници.
И то поставља питање зашто.
Ко има интереса у овом развоју?
Тибо је наишао на узнемирујући део одговора у библиографији Стандарда СЗО.
Библиографија има неколико додатака, и ја сам већ пронашао три заговорника педокриминалитета у Додатку А.
Међутим, суштина и, истовремено, слаба тачка документа може се наћи у научној литератури о психосексуалном развоју деце.
Међу приближно 50 референци, пронашао сам 15 које се могу класификовати као заговорници или присталице
раног сексуалног образовања или чак педофилских злочина.
Видећете да ово обухвата људе који су припадали лоби групама које отворено подржавају педофилију.
Они то зову међугенерацијским односима.
Међу њима су људи који су објављивали у отворено педофилским часописима.
Повезивања су приказана у овој анимацији на веб-сајту Mamans Louves.
У ту сврху, Тибо је поделио стручњаке СЗО на три групе:
Зелено за безбедно, жуто за сумњиво, црвено за кругове који јасно заговарају веома рани
сексуални контакт са децом или чак педофилске злочине.
Немачка веза са педофилским круговима — Гунтер Шмит.
На пример, сарађивао је са одређеним Волкмаром Сигушом.
А Сигуш је тврдио да је сексуалност у детињству била не само извор задовољства, већ и неопходност.
Радио је за часопис Архив сексуалног понашања, који и данас постоји и који је основао Ричард Грин.
Ричард Грин је био заговорник педофилије и био је пријатељ Томаса О'Карола.
Он је, пак, био оснивач и председник организације под називом "Педофилска информативна размена" —
платформе за размену информација међу педофилима.
Ова група је била веома контроверзна и залагала се за легализацију сексуалног контакта између одраслих и деце.
Како су педофили инфилтрирали левицу и преузели борбу за грађанска права, известио је британски Гардијан 2014. године
о активностима Педофилске информационе размене у 1970-им.
Чак и у немачкој левици, посебно у покрету 1968. године, тада су постојали покушаји да се легализује педофилија.
Познати примери: политичар Зелене партије Даниел Кон-Бендит, федерална радна група Зелене партије "Гејеви, педерасти и
транссексуалци" или немачка студијска и радна група "Педофилија", чији је управни одбор кратко време обухватао Хелмута Кентлера.
Он се, пак, сматра оснивачем управо ове гране сексуалног образовања.
У нашем документарцу "KentlerGate" детаљно смо се бавили његовим педофилским активностима.
У овој земљи су Кентлера наставили Уве Зилер, Волкер Зигуш и Гунтер Шмит.
У свом предговору за књигу "Мушка међугенерацијска интимност" из раних 1990-их, на пример, Лецтер је написао:
Постоје успешне педофилске везе које помажу и охрабрују дете.
Он је наставио: "Претња да се сви педофилски чинови прогласе кажњивим по закону је неправедна и треба је
укинути, јер представља дискриминацију и прогон мањине."
Ернст Борнеманн се изразио подједнако јасно у својој књизи Das Geschlechtsleben des
Kindes (Сексуални живот деце), у којој је тврдио:
Педосексуални, ненасилни сексуални чинови не морају нужно имати негативне последице по дете.
Он се такође појављује у стандардима СЗО као референца, наиме са својом књигом:
Детска лица зрелости, у којем се бавио наводном сексуалношћу осамгодишњих.
Основна порука књиге је да су људи сексуална бића од тренутка зачећа.
Ово се код деце манифестује на много начина — у њиховим играма, њиховој богатој машти,
њиховој потреби за додиром и њиховој мастурбацији.
Управо ово постаје основа за све више и више концепата вртића путем BZGA и СЗО.
Ернст Бореман и Гунтер Шмит — два од неколико примера који показују да стандарди СЗО нису засновани само
на веома једностраном ставу стручњака, већ су понекад дубоко укорењени у педофилским круговима.
И то треба да буде основа за васпитање наше деце?
Да, па, ове педофилске умешаности нас уопште не изненађују, јер је претеча целог овог програма
сексуалног образовања који се промовише био Хелмут Кентлер.
А Хелмут Кентлер је био активиста за педофилију и заиста је такође био злостављач.
Он је касније осуђен за злостављање детета, а његов ученик је био Уве Силер.
А Уве Силер је, пак, одиграо кључну улогу у обликовању стандарда СЗО за сексуално образовање у Европи кроз свој рад у БЗГА.
Управо тако, и они заузврат имају директан утицај на образовне планове појединачних савезних држава овде у Немачкој.
Готово свака савезна држава, осим Бремена, има такозвани образовни план — оријентациони план који
директно прописује како се сексуално образовање треба спроводити у вртићима и шта оно треба да обухвати.
А Берлински образовни план обухвата управо ове ствари, које затим налазимо у концептима сексуалног образовања, наиме:
Мало касније, деца откривају своје гениталије и интензивно их истражују.
"Сексуална радозналост је подједнако важан део здравог менталног и физичког развоја као и уживање у
пријатним сензацијама у сопственом телу", каже Берлин.
Или у Северној Рајни-Вестфалији, то значи:
Размена нежности, додиривање и неформално и радознало истраживање тела неопходни су за успостављање
осећаја сопственог идентитета и свест о свом полу.
Ово се обично дешава интуитивно и природно кроз игру. Деца из вртића!
То је теорија. Али шта такви концепти значе у пракси за оне на које се односе?
Две мајке, које обе желе да остану анонимне, описују како се све ово догодило у њиховој вртићу.
Први случај се одвија у објекту којим управља организација Фолкссолидарaјт у Саксонији-Анхалту.
Први пут сам о концепту сексуалног образовања чула из алтернативних медија.
Више се радило о чињеници да такви концепти постоје у дубоком југу Немачке, и био сам изненађен или, у ствари,
шокиран што таква ствар постоји, али сам увек мислио у себи:
О, што се нас тиче — у овом сеоском вртићу — па, то се никада неће догодити, или барем неће доћи до тога.
Али далеко од тога. Једног дана на родитељском састанку буду објављени нови концепти за вртић — без објашњења.
Детаљније информације могу се наћи на информативној табли.
У неком тренутку била сам на овој информационој табли и прочитала о овом концепту сексуалног
образовања уз просторне и концепте насиља да он постоји.
Постао сам на опрезу и замолио Савет родитеља да испита ствар.
И то су урадили.
И само на овај начин ће садржај концепта постати познат — наиме, тачно шта препоручују СЗО и БЗГА.
И имајте на уму, све је ово очигледно требало да буде уведено тајно, без знања родитеља.
Па, термин "концепт сексуалног образовања" никада није поменут.
Прочитао сам то само на овом форуму — у веома ситним словима у заградама.
Мислим да би тако важна тема била вредна кружног имејла, или родитељског састанка, или
чак информационог писма или нечег сличног.
Јер је то важна ствар.
Барем је други случај био транспарентнији.
Ово се одвија у вртићу у Доњој Саксонији.
Имали смо редовне родитељске састанке и увек су нас упознавали са нечим новим.
А онда — те вечери управа вртића и васпитачи су нам рекли да постоји нови концепт и да деца треба да
буду много отворенија у погледу своје сексуалности.
И зато би у вртићу уредили кутак где би деца могла да буду сама — и где је, у суштини, готово све било дозвољено.
Дакле, такозване игре доктора — тамо се такође заправо не би интервенисало.
Међутим, деци би било речено где су границе.
Тада је речено да, да, можете бити голи, можете се додиривати и да — истражујете себе и друге — и
дечаке и девојчице — заједно у мешовитој групи.
И да, али сам некако мислио да смо своје дете васпитали другачије.
То уопште неће стати.
Али се ствари испоставиле другачије.
Дакле, стигла сам ујутру — одвела сам нашег најмлађег сина у вртић, а затим ме је наставница
питала да ли могу да дођем на разговор поподне.
Догодио се инцидент.
А онда поподне идем на интервју.
Шеф вртића и васпитач су седели тамо.
А шта су ти рекли да се тамо догодило?
Да, и онда су рекли да наш син није поштовао правила.
Вероватно се то није догодило у овом конкретном углу, већ у купатилу.
Он не би прихватио "не" другог детета и дохватио би га.
Али то не би било пожељно.
И онда сам у почетку био потпуно збуњен и помислио: може ли ово заиста бити истина?
А онда сам само рекао да ћу разговарати са својим сином.
Па, он ми није рекао ништа о томе.
А онда си то разговарала са својим сином?
Баш тако.
Одмах сам га понео са собом — већ је било време за преузимање.
Онда смо се тиходели код куће и ја сам га једноставно питао: Реци ми, шта се тамо догодило?
А онда је он некако постао веома, веома мали, погледао надоле и рекао: "Мамо, нисам уопште ништа урадио."
Затим сам му рекао за шта је био оптужен.
Он каже: Да, знам, али нисам дохватио друго дете.
Није било апсолутно ништа.
Али сада је била реч једне особе против речи друге.
Мој син је изненада постао починилац.
Тврди се да је дохватио дете, а дете то није желело.
И то је некако остало нерешено — није могло да се разјасни.
И то је основни проблем.
Ово је такође очигледно у сумњивим случајевима злостављања од стране одраслих, како је
описано у овом извештају Хесишер Рундфунк.
Педофил који ради са малом децом има веома мали ризик да буде откривен, према
адвокату Улриху Варнкеу из Удружења "Бели прстен".
То је зато што у правосудном систему постоји широко распрострањено уверење да изјаве деце
млађе од четири године нису важеће на суду.
Оправдање: деца не могу да памте ствари на исти начин као одрасли, а њихове изјаве могу
бити под утицајем родитеља и других одраслих.
Ово је околност која наводи на више од самог размишљања, имајући у виду откривене педофилске везе стручњака СЗО.
Дакле, њихове изјаве нису важеће на суду.
И проблем је такође у томе што када дође до злостављања међу децом, све се на крају
своди на реч једне особе против речи друге.
Једна мајка је то описала веома живописно.
Њен син је наводни починилац, у наводницима, и, наравно, она верује свом детету.
Такви концепти такође изгледа да подстичу сексуалне нападе међу децом, које потом чак није могуће ни истражити.
И он се сећа, иако је било пре много година, он се заправо сећа тог догађаја до данас и стиди
се целе ствари, иако тврди да то није учинио.
Могу ли мала деца уопште бити починиоци, или је сам термин у овом контексту непримерен?
Зар обоје деце нису жртве неповољних околности за које су одговорни одрасли?
Па, ствара се свет.
Деца се вештачки уводе у нешто и на њих се то намеће, при чему завршавају у ономе што бих описао као вештачку
сексуалност, односно такву која се није органски развила, као што би то обично био случај.
Као што сам рекао, још једном, на основу добре везе и здравог развоја, здрава сексуалност ће се на крају органски развити.
То је пут.
Овде се уплитање дешава веома, веома рано у људском животу, које нема никакве везе са сексуалношћу у овом облику.
И онда, наравно, може се развити и на начин који није здрав и који на крају можда неће моћи да прихвати границе.
А онда можда ни стид, ни гађење, ни природни имуни систем неће правилно да се развију. А то, наравно, отвара врата злоупотреби.
Дакле, на крају крајева, могу сасвим добро да замислим да ово заправо води до потпуно супротног од онога чему они који сада
верују да треба подстицати дечју сексуалност од раног узраста како би могли рано да поставе
границе, теже. Рекао бих да се заправо дешава супротно.
И ово је сада чак и статистички очигледно, барем у Северној Рајни-Вестфалији.
Испоставило се да је број сексуалних напада међу децом у вртићима драматично порастао у последњих неколико година.
Тренутна полицијска статистика криминалитета такође показује огроман пораст, док су бројке за ситне крађе, на пример, које су
типичније понашање за децу, остале отприлике исте током година.
Па, када деца доживе такво злостављање, морам да претпоставим да су емоционално
преоптерећена и, у најгорем случају, трауматизована.
А ако сте упознати са овим везама из трауматологије, онда говоримо о јакој потреби за понављањем, односно
јакој потреби да се поново доживе покретајући догађаји.
Мораш да то замислиш као ланчану реакцију.
Ако имам одређен број деце која би се могла описати као погођена и они не добијају терапијску подршку или та траума није решена.
Онда ће пренети ова трауматична искуства на друга деца.
И то објашњава, барем у одређеној мери, овај статистички развој.
Ово такође подржавају медији.
Мислим, ако се сетите, некада је садржај везан за сексуалност припадао вечерњем програму.
Али деца данас имају лак приступ томе.
И то практично уопште није проблем да деца гледају такве сцене у филмовима или рачунарским играма или шта год.
И то је, наравно, проблематично када образовни концепти следе исти пут и када се деци на
сваком кораку активно промовише сексуалност.
То нема никакве везе са слободном вољом детета.
Када то изнова и изнова видите у медијима, када то изнова и изнова чујете, па чак и у вртићу, на пример, "Хајде, истражите себе."
А када дете постане сексуално активно, то више није нешто што дете само одлучује. Уместо тога, одлучује се за дете.
То би требало да уради.
То је правац у којем се крећемо.
А онда имам групни притисак којем дете тешко одолева.
А када томе додате странце који у крајњем немају никакве везе са психо-невротичним развојем, психологијом, психотерапијом или
психодијагностиком, као што су, на пример, васпитачи у вртићу, који нису обучени у том контексту да реагују осетљиво, која
се деца шаљу у те пријатне кутке и одакле они заправо потичу?
Шта су они заправо доживели код куће?
Да ли је могуће да су дечак, или чак девојчица, још у раном узрасту код куће били суочени са
нездравом сексуалношћу и можда су чак доживели злостављање?
Дакле, остављам двоје деце заједно, која већ развијају личности, која су већ имала своја прва искуства сукоба и која могу
да развију конфликтне личности, односно личности које су склоније злоупотреби. Још једна која је склонија злоупотреби.
А када се двоје њих окупе — говорим о моћи, говорим о злоупотреби — онда се у тим пријатним кутицима дешава много тога
што не бисмо могли ни да замислимо у нашим најгорим ноћним морима, ствари које деца чине једни другима.
Ипак, ови концепти су оправдани на основу спречавања злоупотребе, од свега.
Наравно, сексуално образовање такође подразумева обезбеђивање да деца у опасним ситуацијама могу да
затраже помоћ, обрате се некоме и имају речник да то учине.
AWO, један од највећих пружалаца услуга неге деце у Немачкој, чак је објавио своју верзију агенде СЗО у брошури
под називом "Концепти заштите од сексуалног злостављања деце и младих у институцијама и службама".
И у њему читамо оно што нам је превише познато, од Кентлера до Тиммерманса .
И њих је све више и више.
Да, овде у концепту вртића из Доње Саксоније, на пример, пише:
Игре истраживања тела, често називане игре доктора, један су од најчешћих и најпознатијих облика изражавања дечје сексуалности.
Да би се спречила кршења граница, важно је да родитељи, васпитачи и стручњаци у установама поново и поново са децом
разговарају о следећим правилима за игре физичког истраживања.
1. Добровољно учешће — да ли сви учесници желе да играју игру?
2. Можеш рећи "стани" у било ком тренутку. Не значи не!
3. Никоме неће бити нашкођено.
4. Ништа се не убацује у телесне отворе.
5. Слична старост: Разлика у годинама не би требало да буде превелика, како не би дошло до неравнотеже моћи.
6. Помоћ се може затражити у било ком тренутку. Тражење помоћи није доносиње.
Па, то су типична правила, и када замислим да деци стално говорим таква правила, управо то им у првом реду даје ту идеју.
Да, дефинитивно! Када уведете ове концепте, прво натерате децу да увиде да такве ствари
постоје, а затим их охрабрите да даље истражују.
И то је у основи потпуно непотребно за децу.
Ако се не развије само по себи, већ само кроз овај подстицај.
Иронија целе ствари је у томе што, у основи, ниједан од ових концепата сексуалног образовања не би био обавезан за вртиће.
Увек тако звучи, али уопште није тако.
Једино што су били обавезни да ураде било је да обезбеде концепт заштите од насиља кроз Закон о
оснаживању деце и омладине за период од 2021. до 2024. године.
Свака породилишна установа мора да има ово како би добила или задржала лиценцу за рад.
И као део овог концепта заштите од насиља, сада сви спроводе ове концепте сексуалног образовања.
И све се помеша.
Концепти превенције служе да обезбеде да одрасли не злостављају децу и да спрече сексуално
злостављање деце од стране одраслих у јавним институцијама.
Истовремено, људи кажу: добро, да бисмо спречили злостављање деце, развијамо концепте сексуалног
образовања како би деца могла да називају ствари.
Али то уопште не утиче на децу.
Морате да се обратите одраслима како бисте спречили сексуално злостављање.
Па, мислим да је у ситуацији када дете мора да каже НЕ како би избегло да буде изложено злостављајућем
понашању од стране других деце, то већ представља злостављање.
Да, то је узето у обзир.
Када се играмо, не повређујемо друге. Не, не.
Ако кажеш СТОП... - Да, знам. - ...онда ћемо стати, у реду је.
… Могу ли деца уопште рећи не, или се овде такође пројектује понашање одраслих на малу децу?
"Једноставно бих рекла да то не функционише."
Наравно, требало би да деци кажете да њихова тела припадају њима и да нико нема право да их додирује ако они то не желе.
Ово мора и треба да се саопшти деци.
Једноставно не треба очекивати да ће они то моћи да ураде.
Не у том узрасту, не у вртићу, они то дефинитивно не могу да ураде.
То могу да ураде касније у тинејџерским годинама – и многи од њих то и даље не могу, да. Зато мораш и да научиш да кажеш НЕ.
Али не можете очекивати да деца предшколског узраста могу то да ураде.
То је почетак учења да могу да поставим границе – али ћу то моћи да урадим тек много, много касније, то знам сасвим сигурно.
Да, будимо јасни:
Ниша у сексуалном образовању са очигледним везама са педофилијом преузета је од утицајних организација које је користе да наметну
веома проблематичну агенду одозго, са циљем да ствари које су буквално у надлежности тужилаца и служби за заштиту
малолетника постану део свакодневног живота у вртићима.
"Државна канцеларија за младе у Доњој Саксонији затворила је 'собу за истраживање тела' у вртићу којим
управља Удружење радничког благостања у Хановеру."
Образовни концепт је Министарство просвете и културних послова класификовало као угрожавање добробити деце.
У 2023. години владало је велико узбуђење, као да је све било такво изненађење.
Али у стварности, управо се то дешава у свим нашим вртићима.
А неки левичарски медији ову агенду подржавају већ дуго времена.
Међутим, "воук дух времена" сада прети да доминира у медијима, као што се може видети у овом
регионалном извештају SAT-а из априла 2025. године:
"Игре доктора или физичко истраживање у вртићу, мастурбација..."
Доња Саксонија поново, исто као у Хановеру.
Али уместо да га забрани, министар културе сада брани тај концепт свим полуистинама и неистинама које смо овде открили.
"Свака институција је обавезна да у својим концептима дефинише како поступа у вези са развојем детета и тиме и откривање
сопствених тела, јер је то пресудно како би се на крају заштитила деца од злостављања - и они се заснивају на
образовним и научним стандардима и стога их државна служба за малолетнике пажљиво надгледа и ревидира."
"Ако узмете само један одломак из контекста, као што су одговорни у Брамшеу, то може брзо довести до неспоразума."
Неспоразуми? Никако!
То је државно спонзорисано довођење деце у опасност, коју промовишу левичарски идеолози у медијима и политици.
Поред митова као што су спречавање злоупотребе и научна строгост, постоји још један фактор у игри: правно упливање.
Ово се такође може уочити код Тимермана 2013: наводна права деце.
"Наравно, ово такође обухвата право на позитиван и индивидуалан развој сексуалности за децу..."
Укратко: пошто деца имају право на сексуално образовање, које им родитељи непрестано ускраћују, држава
мора да интервенише како би спровела ово наводно право.
И зато, из перспективе ове идеологије, ово је идеал: инфантилна у односу на одраслу сексуалност.
Они који ускраћују деци њихово детињство и тумаче их као сексуална бића могу поздравити овај развој, али
морају да се запитају да ли је случајност што је он настао на местима где деца нису ништа више од тога:
Објекти сексуалне жеље за педофилске одрасле.
Ипак, уткано у свеприсутну "помаму за разноликошћу", то се без срама намеће – с таквом силом да чак и међу
конзервативцима готово ниједан политичар не сме да се успротиви.
"Ми смо поделили ову студију свим члановима Европског парламента."
Имали смо листу од 700 људи, и нажалост само троје од тих 700 људи су одговорили.
До сада нису предузете никакве мере да се доведе у питање веродостојност овог документа.
Ово показује колико политичари данас брину о заштити деце.
Многе теме се разматрају, али се ретко односе на децу.
"С обзиром на то да су и стручна група и коришћени извори пристрасни, верујем да настављање ове врсте сексуалног
образовања служи потпуном раздвајању деце у њиховој суштини."
А ако навикну децу да од самог почетка улазе у сексуалне односе или да сексуалност доживљавају као нешто што се конзумира попут
слаткиша, односно као потрошачку робу, ако су навикли да стално мењају партнере, онда се поставља питање када ће та особа,
на пример, одлучити да оснује породицу и уђе у стабилну везу?
Тачно тако се многи родитељи осећају. Управо због тога постоји отпор, и он се исплати.
Мајка из Саксоније-Анхалт, заједно са другим родитељима, успела је да за сада заустави увођење тог концепта у свом вртићу.
"Уопштено говорећи, сметало ми је то што уопште постоји концепт сексуалног образовања, јер за мене термини сексуалност
и детињство не иду заједно. Они су међусобно искључиви."
Мајка из Доње Саксоније, с друге стране, жали што није одмах протестовала против тога.
"Заправо, љута сам на себе што нисам одмах проговорила на том родитељском састанку и рекла: Не, то не желим за своје дете!"
Саветовао бих свима да пажљивије погледају концепт вртића у који шаљем своје дете, како
би били сигурни да ће бити добро збринути.
А када се појави такав сексуализован образовни концепт, саветовао бих свима да кажу НЕ.
А ако вртић не престане с тим, заиста бих ти саветовао да своје дете извучеш отуда и пошаљеш га негде другде!
Јер верујем – и то видим на свом сину након толико година – да он није заборавио.
И не знам колико би он могао да страда због овог првог сексуалног искуства када уђе у пубертет.
Још не могу да кажем.
"Ако се претпостави да се ово редовно и нормално дешава током пубертета, онда би такође требало моћи доказати
зашто је, под одређеним претпоставкама, прекасно и можда чак подстиче неповољне развојне процесе."
Али за то нема доказа.
Па зашто бих у детињству успостављао сексуалне импулсе ако деци то није потребно за здраво развој?
Дакле, ако то недостаје, још нико није доказао да ће се деца развијати ненормално или упадљиво.
Међутим, видели смо пораст сексуалних напада откако су такве методе постале уобичајене, и та веза је очигледна.
Али не могу да докажем супротно од овога.
"Закључак: Ови концепти заиста пружају смернице о томе како извршити сексуални напад и промовисати
истинску сексуализацију – од најранијег узраста."
"Поред тога, основна је одговорност родитеља да едукују своју децу о овим питањима и да
одговоре на сва питања која могу имати у том узрасту."
Није уобичајено да деца непрестано размишљају о сексуалности без да су их то питали.
"Да, а такође је у питању да родитељи буду заиста опрезни."
Родитељи заиста морају да прате ово и да им то буде демонстрирано.
"Ови концепти сексуалног образовања у вртићима морају бити укинути."
То нема места у вртићу. Деци то није потребно.
Деци је потребно повезивање, а не сексуално образовање. Ово је лудило!
И ви се укључите.
Поделите овај филм, обавестите своје пријатеље и породицу, дистрибуирајте информативни материјал.
Покажи другима шта се дешава.
Јер је то погрешан пут од кога наше друштво не може довољно брзо да се одрекне.
И на крају, све зависи од нас, родитеља.
Ми смо последњи бастион против сексуализације и воки напада на нашу децу у: "Вртић са криминалном сценом"
(Пробуђени напад на нашу децу) Филмски пројекат покрета "Demo für alle" (Demo for All).
Ако желите да подржите наш рад, били бисмо захвални на вашој донацији.
И не заборавите да се претплатите на наш канал и билтен.