Uwe Kranz je policijski službenik, umirovljeni viši državni savjetnik i bivši
predsjednik Državnog kriminalističkog ureda Tiringije.
Bio je nacionalni stručnjak u Europol-u.
Kao stručnjak za sigurnosna i teroristička pitanja, on redovito objavljuje članke u brojnim medijima.
Uwe Kranz se više od 50 godina bori protiv organiziranog kriminala, ekstremizma i terorizma.
Tijekom svog mandata bio je osobito posvećen zaštiti djece.
To postaje jasno kada pogledate područja djelovanja u njegovoj profesionalnoj karijeri:
Bio je predstavnik za pitanja mladih, prevenciju kriminala, borbu protiv seksualnog nasilja nad djecom te trgovinu
ljudima i organima na nacionalnoj i međunarodnoj razini, a bio je uključen i u rad udruge za kriminalnu politiku.
Na svojoj web-stranici Uwe Kranz objavljuje članke o temama poput "seksualnog zlostavljanja djece" i "kontrole uma".
Kao kriminalni istražitelj, on pruža uvide u "duboku državu" i promatra aktualna svjetska zbivanja u mirovini.
Također doprinosi svojim iskustvom i znanjem kao član i govornik na simpozijima za tisak koje organiziraju ugledna
udruženja poput Axion Resist i MWGFD e.V. (Medicinski stručnjaci i znanstvenici za zdravlje, slobodu i demokraciju).
Oni su uspostavljeni s ciljem zaštite dobrobiti djece i očuvanja slobode i vladavine prava.
Ovdje je govorio o temama koje uključuju zločine pedofila, ranu seksualizaciju i trgovinu djecom.
Za mene je posebna čast pozdraviti ovog iskusnog kriminologa, Uwea Kranza, ovdje na 22. AZK-u.
Čast je sva moja.
Drago mi je što si ovdje.
Da, imate pola stoljeća iskustva u kriminalističkoj istrazi u borbi protiv seksualnog zlostavljanja djece.
Kao policajac, pa čak i kao viši savjetnik ministra i načelnik Odjela za kriminalističku
istragu Turingije, bili ste na čelu ovih istraga.
To znači da su vam prijavljeni slučajevi i da ste ih potom istražili. Ali što se onda dogodilo?
Problem je u tome što se dokazi prvo moraju predstaviti kako bi se slučaj mogao proslijediti javnom tužiteljstvu, gdje će biti
prihvaćeni i preraditi u optužnicu koja će biti podnesena sudu.
Nažalost, na tom putu ima mnogo, mnogo neuspjeha.
Frustrirajuće je kad ujutro uhapsiš nekoga, a onda ga poslijepodne ponovno sretneš.
– Ovo sam ilustrirao: uhićen ujutro, pušten u podne.
Na primjer, često se susrećemo s problemom da policija vrlo često dolazi na mjesto ubojstva i zatim počinje istraživati ubojstvo.
A onda, na putu prema državnom odvjetništvu, ubojstvo postaje tjelesna ozljeda koja je dovela do smrti.
Zatim, pod određenim okolnostima, možete završiti s potpuno drugačijom pravnom supstancom i potpuno drugačijim problemima.
Ili kad, kao u nedavnom slučaju, silovatelji koji su počinili grupno silovanje izlaze iz sudnice veselo zviždeći jer
sudac nije sto posto siguran da djevojka možda nije pristala.
Tu cijela stvar počinje postajati pomalo upitna.
I postoji mnogo, mnogo mogućnosti za obustavu postupka ili njegovu pretvorbu u psihijatrijski prijem, i tako dalje i tako dalje.
Dakle, negdje u poslovanju postoji razdor i, nažalost, to je slučaj.
Ove žrtve moraju se tretirati pažljivo i ozbiljno.
Imate svako pravo na svijetu da vas policija i pravosudni sustav pravilno tretiraju.
Hvala vam na izjavi. Također spominjete takozvano "pedofilsko kazneno djelo" i veze za koje se tvrdi da sežu u
"visoke krugove". Koja su vaša zapažanja u tom pogledu?
Da, pa pretpostavimo sljedeće: uvijek uključujem slučaj Dutrouxa u svoje PowerPoint prezentacije.
Sigurno ste upoznati s slučajem Dutroux.
Belgijski pedofil koji je ubio jedanaest djece i dvije je izgladnio do smrti dok je bio u zatvoru.
Jer nije otkrio ništa dok je bio u zatvoru, a djeca su potom umrla od gladi. Zaista strašan slučaj.
Cijela serija svjedoka ili je sudjelovala u nesrećama ili je umrla pod sumnjivim okolnostima, ili što god.
A slučaj Dutrouxa već je dokazao da su svi slojevi društva bili uključeni u ove mreže zlostavljanja djece.
Dakle, ovo je stiglo do samog vrha politike, do samog vrha kulture, televizije i medija.
Postupak je bio sinonim za ono što je suština problema.
Bilo da je riječ o Epsteinu ili ne, to je potpuno ista stvar.
U Epsteinovoj kući također imaju veze sve do vrha politike, zabavne industrije, tužitelja – tko
zna čega još – visokih dužnosnika i političara.
Učinili su isto s "Diddyjem" Seanom Combsom, koji je također dobro poznat. On je sada
već četiri godine i dva mjeseca "zaključan".
Ovo je zapravo bezopasna osuda, jer je cijelo područje organiziranog kriminala jednostavno izrezano.
Rečeno je da ćemo odustati od slučaja i osuditi ga samo za jedan slučaj zlostavljanja svoje djevojke ili supruge.
A onda je cijeli proces sveden na mali odjeljak.
U mnogim slučajevima takvi su postupci namjerno fragmentirani.
Godine 1995. imali smo veliko suđenje u Engleskoj. Također je bilo uključeno bankarstvo,
politika, mediji, veliki moguli i sve ostalo moguće.
Tijekom godina proces je postajao sve manji i manji, sve dok na kraju nije ostalo ništa.
Na kraju su to bili sporedni postupci – razlažu se i razbijaju na sitne komadiće, da tako kažemo, na
pravne zalogajčiće, i onda ne ostaje mnogo suštine.
Ovo prirodno budi sumnju da se ovdje vrši utjecaj. To se ne može olako odbaciti.
Jeste li i vi uočili ovaj princip u svojoj regiji, kao što je sada bio slučaj s Epsteinom, Dutrouxom, P. Diddym i tako dalje?
Principi su isti svugdje, bez obzira na zemlju.
Morate pretpostaviti da se ovaj seksualni zlostavljanje male djece, djevojčica i
adolescenata događa diljem Europe i diljem svijeta.
Ako pogledate NCMEC, na primjer – američki centar za prijavu nestale i zlostavljane djece – prije
četiri ili pet godina imao je ovdje 50.000 slučajeva.
Sada nam se svake godine prijavi 205.000 slučajeva.
Nevjerojatno!
Ali mi smo mali svjetlo.
Ako usporedite ono što NCMEC prijavljuje Aziji, Indiji i Pakistanu, onda smo gotovo na milijunima.
Ovo jasno pokazuje da je to globalni problem, a ne samo njemački problem, ne samo belgijski problem ili bilo što drugo.
Također sam čula da postoji mnogo službenih studija o zlostavljanju kultova.
Možete li u nekoliko rečenica objasniti što je stajalo u službenoj izjavi?
Postoji mnogo studija. Vjerujte mi, u ovom području ih je bezbroj.
I sam napisao dvije studije za Europski parlament, 2020. i 2021. godine, u kojima sam prikupio sve ove informacije.
I rekao sam: "U redu, što se može poboljšati? Što možemo olakšati? Gdje možemo početi?"
– A učinjeno je upravo suprotno.
Ponovno je osnovan centar za borbu protiv seksualnog zlostavljanja djece. Bum.
Sada imamo još jedan centar uz Europol i tako dalje i tako dalje.
Imamo predstavnike posvuda i imamo studije posvuda.
Godine 2011. provedena je izvrsna studija o uvođenju direktiva EU-a za borbu protiv seksualnog zlostavljanja djece.
I procijenjeno je 2016. godine. To je dobra studija.
Postojala je još jedna studija WeProtecta. (https://www.weprotect.org/)
Također je bila dobra studija; samo ju je trebalo nastaviti i provesti.
Samo je trebalo nešto od toga napraviti!
Provedena je studija, koja je napisana i bila je ugodna za čitanje, s prekrasnim
slikama, prekrasnom grafikom i svim tim stvarima.
Ali provedba je općenito nedostatna.
Dakle, ne samo da nedostaje istraživanja o prijavljenim slučajevima, nego i političke
volje da se tim pitanjima detaljno pozabave.
Nije toliko da nedostaje zakona, a zasigurno ne nedostaje studija.
Ne, moraš to učiniti! Moraš to učiniti i želiš to učiniti!
Također često govoriš o seksualnom odgoju u ranoj dječjoj dobi u vrtićima i školama. Što o tome možeš reći?
Da, seksualno obrazovanje u ranoj dječjoj dobi posebno je područje koje me osobito šokiralo, jer ga je razvila
Svjetska zdravstvena organizacija (WHO) u suradnji s Njemačkim saveznim centrom za zdravstveno obrazovanje.
Od 13. veljače ove godine (2025.) naziva se "Savezni institut za javno zdravstvo".
Ima još više prava, još više mogućnosti i može učiniti još više, osobito kad je riječ o zaštiti klime.
A ova su dvoje sastavila ove smjernice o tome kako "spolno obrazovati" malu djecu.
Osnovna ideja iza ovoga je da se dijete – nakon što se može pobaciti do rođenja, što je jedna strana argumenta
– odmah nakon rođenja etiketira kao seksualno biće koje se može zlostavljati u bilo kojem trenutku.
I to je toliko ludo da to ne možeš ni zamisliti.
A najgore je što su ove smjernice BZgA Svjetske zdravstvene organizacije temeljene na znanstvenim saznanjima.
A sada molim vas pogledajte znanstvene nalaze i vidite odakle to dolazi. Dolazi od Kinseyja.
Čovjek koji je 1960-ih napisao zloglasno Kinseyevo izvješće o oslobođenju muškaraca i žena.
Od tada je zapravo sve išlo nizbrdo.
U to je vrijeme već nastajao pojam seksualne popustljivosti.
Indiferentnost prema djeci i seks s djecom su mogući i česti te su dopušteni.
Uveden je vulgarni jezik. A ovaj čovjek, Kinsey, proveo je niz testova.
Postoji niz testova koje sam vidio u kojima je četverogodišnje dijete bilo zlostavljano 24 sata kako bi postiglo 27 orgazama.
Samo zamisli to. Opisivao je orgazam svaki put kad bi dijete vrištalo, vrištalo ili imalo konvulzije – mučeći četverogodišnje
dijete 24 sata dok se ne bi pojavila neka fizička reakcija – a zatim je tu fizičku reakciju definirao kao orgazam.
A onda su bili oni koji su to činili, koji su zlostavljali djecu. Neki od njih bili su
dileri, neki bivši zatvorenici koji su pušteni.
Morate istražiti i sve to filtrirati.
I onda kažeš sebi: "Bok, što je ovo? Znanstveno znanje?"
Ovo je čisto zlostavljanje djece, čisto seksualno nasilje nad djecom pod krinkom istraživanja.
I on je potom imao odgovarajuće učenike.
Kinsey je zatim imao Kentlera. Bio je tu Izvještaj o Kentleru.
Zatim je bio Sielert. A zatim je bilo još jedan, nedavno.
Svi oni dolaze iz iste ideološke štale.
Morate uzeti u obzir. Kinsey je to započeo.
Zatim su "osvojili" sveučilišta, tehničke fakultete i ustanove za stručnu obuku.
A sada se generacije društvenih psihologa, kulturnih psihologa i svega ostalog... proizvode jedna za drugom i
zauzimaju urede socijalne skrbi i obrazovne vlasti posvuda, nastavljajući raditi u duhu svoje obuke.
Nevjerojatno!
Po mom mišljenju, to je potpuno apsurdno.
A ako pogledate što ove smjernice zahtijevaju – od nule do četiri godine dijete mora naučiti
seksualnu masturbaciju. Od nule do četiri godine!
Pitam se, naravno, koji učitelj to radi i kako to radi?
A sada imamo 17 vrtića u Schwäbisch Hallu koji u svojim prostorijama uspostavljaju zone za osobno istraživanje tijela.
Roditelji su bili potpuno zatečeni!
O tome nisu znali ništa. Nisu bili ni obaviješteni.
Dakle, ako je to spolno obrazovanje u ranoj dječjoj dobi, onda je to u suštini ništa više nego uništavanje obitelji.
To je uništenje obitelji.
Srž države, jezgra države, jest zdrav odnos u obitelji.
Postoji otac, postoji majka, postoji dijete i to je to.
Postoje dva spola i to je to. Sad sam desničarski ekstremist.
Znam. Postoji nešto još ljepše, kako je jednom rekla Monika Gruber:
A ako imamo Roditelja 1 i Roditelja 2, uskoro ćemo imati i Leš 1 i Leš 2 za djeda i baku.
Hoće li se i to dogoditi? To je, naravno, šala, ali činjenica je da to dehumanizira cijelu stvar.
Da, točno.
To više nije humano i nema dostojanstva – sigurno ne za dijete.
I djeca imaju dostojanstvo. Njihova prava također moraju biti zaštićena.
Djeca bi doista trebala biti tretirana kao pravne osobe, a ne kao predmeti koje se mogu jednostavno uzeti i odbaciti.
Da! Hvala ti što si objasnio.
Dakle, bilo je jedan pozitivan aspekt cijele priče.
To je bio Sveučilište Bielefeld.
Provela je opsežnu studiju o Kinseyju, Kentleru i tvrtki Co. i utvrdila da je to bilo zlostavljanje
djece, seksualno zlostavljanje u svim slučajevima.
Ovo je bila izrazito kriminalna organizacija koja se sada proširila po cijelom centru za obuku, gdje su se obučavali
društveni psiholozi, psiholozi, ravnatelji i slični stručnjaci.
I ovo se nastavlja. Dakle, postaje sve češće.
Stoga ne iznenađuje što danas u časopisima za roditelje čitamo da je sasvim normalno da se djeca tretiraju i odgajaju na način
da moraju imati seksualni kontakt između šest i devet godina.
I fizički se milovati i potajno svugdje uređivati male, ugodne kutke u kojima se djeca mogu povući.
Sve je to samo igranje na ruke počiniteljima.
Da... Žao mi je, nemam dobre vijesti.
To su samo negativna iskustva koja sam tamo imao.
Borio sam se gotovo cijeli život da seksualno nasilje nad djecom postane kazneno djelo.
I 2021. godine, nakon godina borbe, ovo je konačno, konačno, konačno uvedeno u Njemačkoj u
tolikoj mjeri da se sada smatra kaznenim djelom.
I to je ostalo na snazi od 2021. do 2024. godine. Zatim je gospodin Buschmann, kako su ga tada zvali,
liberalni ministar pravosuđa, došao i to poništio.
Sada je to opet kazneno djelo.
Dakle, to također nije velika pobjeda.
Po mom mišljenju, sva objašnjenja koja je Ministarstvo pravosuđa dalo da opravda zašto je ovo
kazneno djelo ukinuto predstavljaju žestoku optužbu.
Da, to je zaista tužan odraz stanja stvari.
Puno vam hvala na vašoj predanosti pomaganju djeci i, iznad svega, na tome što ste ove probleme doveli u javnost.
To je tako važno.
To se mora učiniti.
Hvala ti što si odvojio vrijeme, iako si trenutno u pokretu.
Vaši su nam komentari zaista pomogli da steknemo jasniju sliku o ovom pitanju.
Želimo vam sve najbolje u budućim pothvatima, uključujući i mirovinu.
Još uvijek si budan!
Hvala vam na izvrsnom obrazovnom radu. Volimo vas!
Hvala.