Uwe Kranz rendőr, volt miniszteri főtanácsos és a Türingiai Bűnügyi Hivatal volt elnöke.
Az Europol nemzeti szakértője volt.
A biztonság és a terrorizmus kérdéseinek szakértőjeként rendszeresen publikál számos médiumban.
Uwe Kranz több mint 50 éve vesz részt a szervezett bűnözés, a szélsőségesség és a terrorizmus elleni küzdelemben.
Szolgálati ideje alatt mindenekelőtt a gyermekek védelmének szentelte magát.
Ez világossá válik, ha megnézzük szakmai pályafutásának tevékenységi területeit:
Ifjúsági ügyekért felelős biztosként tevékenykedett a bűnmegelőzésben, a gyermekek elleni szexuális erőszak, valamint
az ember- és szervkereskedelem elleni küzdelemben nemzeti és nemzetközi szinten, valamint
a kriminálpolitikai egyesületek munkájában.
Uwe Kranz saját weboldalán olyan témákban tesz közzé cikkeket, mint a "Gyermekek szexuális zaklatása" és az "agykontroll".
Kriminalistaként betekintést nyújt a "mély államba", és nyugdíjas korában figyeli a világ aktuális eseményeit.
Tapasztalatait és tudását olyan neves egyesületek által szervezett sajtószimpóziumok tagjaként és előadójaként is
kamatoztatja, mint az "Axion Resist" és az MWGFD e.V. .
Ezeket a gyermekjólét, a szabadság és a jogállamiság védelme érdekében hozták létre.
Itt olyan témákról beszélt, mint a pedofília, a korai szexualizáció és a gyermekkereskedelem.
Külön megtiszteltetés számomra, hogy a 22. AZK-n üdvözölhetem ezt a tapasztalt kriminalistát, Uwe Kranzot.
A megtiszteltetés az enyém.
Örülök, hogy itt vagy.
Igen, fél évszázados bűnügyi tapasztalattal rendelkezik a gyermekek szexuális zaklatása elleni küzdelemben.
Ön rendőrtisztként, sőt miniszteri főtanácsosként és a Türingiai Bűnügyi Hivatal
vezetőjeként is élen járt ezekben a nyomozásokban.
Más szóval, az eseteket jelentették önnek, és önök aztán kivizsgálták azokat. De mi történt ezután?
A probléma az, hogy a bizonyítékokat előbb be kell mutatni, hogy az eljárás az ügyészségre is eljusson, és ott elfogadják,
majd vádirat formájában átdolgozzák, és a bíróság elé kerüljön.
És sajnos, sok-sok kudarc is van az út során.
Frusztráló, amikor reggel letartóztatsz valakit, majd délután újra találkozol vele.
- Ezt már vizualizáltam: Reggel fogták el, délben engedték szabadon.
Gyakran találkozunk például azzal a problémával, hogy a rendőrség nagyon gyakran gyilkossági
bűncselekménnyel érkezik, majd gyilkossági ügyben kezd nyomozni.
Aztán az ügyészségre vezető úton a gyilkosságból halálos kimenetelű testi sértés lesz.
Akkor lehet, hogy egy teljesen más joganyaggal és teljesen más problémákkal kell szembenéznie.
Vagy amikor, mint a legutóbbi esetben, olyan erőszaktevőkkel kell foglalkozni, akik csoportos nemi erőszakot követtek el, majd
boldogan fütyörészve sétálnak ki a bíróságról, mert a bíró nem tudja száz százalékosan
kizárni, hogy a lány mégiscsak részt vett benne.
Tehát itt kezd az egész dolog egy kicsit gyanússá válni.
És nagyon sok lehetőség van az eljárás megszüntetésére vagy pszichiátriai kórházi kezelésre való átváltoztatására stb.
Tehát valahol törés van az üzletben, és sajnos ez a helyzet.
Ezeket az áldozatokat gondosan és komolyan kell kezelni.
A világon minden joga megvan ahhoz, hogy a rendőrség és az igazságszolgáltatás megfelelően bánjon önnel.
Köszönöm a nyilatkozatát. Ön is beszél az úgynevezett "pedokriminalitásról", és olyan kapcsolatokról, amelyek
állítólag "magas körökbe" nyúlnak. Mik a megfigyeléseid?
Igen, tegyük fel a következőket: A PowerPoint prezentációimban mindig szerepel a Dutroux-ügy.
Bizonyára ismeri a Dutroux-ügyet.
Egy belga gyermekmolesztáló, aki a börtönben tizenegy gyermeket megölt, kettőt pedig halálra éheztetett.
Mert nem árult el semmit, amíg börtönben volt, aztán a gyerekek éhen haltak. Szörnyű eset volt.
Tanúk egész sora szenvedett balesetet, vagy halt meg kétes körülmények között, vagy bármi más.
A Dutroux-ügy pedig már megmutatta, hogy a társadalom minden szintje részt vett ezekben a gyermekbántalmazási körökben.
Így aztán a politikában, a kultúrában, a televízióban és a médiában is a csúcsra jutott.
A folyamat szinonimája volt annak, hogy mi az alapvető probléma.
Akár Epstein, akár nem, ez pontosan ugyanaz.
Epsteinnél is vannak kapcsolataik egészen a csúcsig a politikában, a showbizniszben, az ügyészségen - a fene
tudja, mi mindenben - magas rangú tisztviselők és politikusok.
Ugyanezt tették a szintén jól ismert "Diddy" Sean Combs-szal is. Ő most négy évet és két hónapot "fogott".
Ez tulajdonképpen egy ártalmatlan elítélés, mert a szervezett bűnözés egész területét egyszerűen kivágták.
Azt mondták, hogy ezt abbahagyjuk, most már csak a barátnője vagy a felesége ellen elkövetett egy bántalmazás miatt ítéljük el.
És az egész folyamatot aztán egy kis szakaszra redukálták.
Ezért az ilyen eljárások sok esetben töredezettek, szándékosan töredezettek.
1995-ben volt egy nagyszabású kísérletünk Angliában. Ezt is a bank, a politika, a
média, a nagy mogulok és miegymás tette lehetővé.
Az évek során a folyamat egyre kisebb és kisebb lett, és a végén már semmi sem maradt.
Végül is ezek kis eljárások voltak - szétszedik és úgymond falatnyi darabokra, jogi falatnyi
darabokra bontják őket, és aztán nem sok tartalom marad.
Ez természetesen felveti a gyanút, hogy itt befolyást gyakorolnak. Ezt nem lehet egyből elvetni.
Ön akkor megvalósította ezt az elvet - ahogy ez történt Epstein, Dutroux, P. Diddy és így
tovább - az Ön régiójában, ezeket az elveket?
Az elvek mindenhol ugyanazok, országtól függetlenül.
Feltételeznünk kell, hogy a kisgyermekek, lányok és tinédzserek szexuális zaklatása egész Európában és a világon zajlik.
Ha megnézzük például az NCMEC-et - az eltűnt és bántalmazott gyermekek bejelentésével foglalkozó amerikai központot -,
akkor négy vagy öt évvel ezelőtt még 50 000 eset volt itt.
Jelenleg évente 205 000 esetet jelentenek nekünk.
Őrület!
De mi egy kis fény vagyunk.
Ha összehasonlítjuk az NCMEC jelentéseit Ázsiával, Indiával, Pakisztánnal, akkor majdnem milliós nagyságrendben vagyunk.
Ez tehát világosan mutatja, hogy ez egy világméretű probléma, nem csak német probléma, nem csak belga probléma vagy bármi más.
Azt is hallottam, hogy számos hivatalos tanulmány készült a szekták visszaéléseiről.
El tudná magyarázni néhány mondatban, hogy a hivatalos oldal mivel állt elő?
Elég tanulmány van. Higgye el, tanulmányok tucatjával vannak ezen a területen.
Én magam két tanulmányt írtam az Európai Parlament számára, a 2020-as és a 2021-es
tanulmányt, amelyekben összefoglaltam az egészet.
És azt mondtam: "Oké, mit tehetnénk jobban? Mit tehetnénk könnyebbé? Hol kezdhetnénk?"
- És pontosan az ellenkezője történt.
Létrehoztak egy másik központot is, amely a gyermekek szexuális zaklatása elleni küzdelemmel foglalkozik. Zack.
Most van egy központunk az Europol mellett, és, és, és, és.
Mindenütt vannak megbízottaink, és mindenütt vannak tanulmányaink.
2011-ben készült egy csodálatos tanulmány a gyermekek szexuális zaklatása elleni
küzdelemről szóló uniós irányelvek bevezetéséről.
A tanulmányt 2016-ban értékelték, és ez egy jó tanulmány.
A WeProtect egy másik tanulmányt is készített. (https://www.weprotect.org/)
Ez is egy jó tanulmány volt, amelyet aktualizálni és végrehajtani kellett volna.
Valamit csak ki kellett belőle csinálnod!
Csináltak egy tanulmányt, meg volt írva, szép volt olvasni, szép képek, szép grafika és tralala.
A végrehajtás azonban általában problémát jelent.
Nemcsak a sötét terepkutatás hiányzik, hanem a politikai akarat is, hogy ezekkel a kérdésekkel intenzíven foglalkozzunk.
Nem annyira a jogszabályok, mint inkább a tanulmányok hiányáról van szó.
Nem, meg kell tenned! Meg kell tenned és akarni kell!
Ön is sokat beszél a kora gyermekkori szexuális nevelésről az óvodákban és az iskolákban. Mit tud erről mondani?
Igen, a kora gyermekkori szexuális nevelés egy olyan speciális terület, amely igazán megdöbbentett, mert a WHO dolgozta
ki a "Német Szövetségi Egészségnevelési Központtal" együtt.
Idén február 13. óta (2025) a neve "Szövetségi Közegészségügyi Intézet".
Még több joggal és lehetőséggel rendelkezik, és még többet tehet, különösen az éghajlatvédelem terén.
És ők ketten együtt dolgoztak, hogy megalkossák ezeket az irányelveket a kisgyermekek "szexuális neveléséről".
Az alapgondolat tulajdonképpen az, hogy a gyermeket - miután születéséig el lehet vetetni, ez az egyik
oldala - közvetlenül születése után szexuális lénynek bélyegzik, akit bármikor vissza is lehet élni.
És ez olyan őrültség, hogy el sem tudod képzelni.
És a legrosszabb az, hogy ezek a WHO BZgA-irányelvek tudományos eredményeken alapulnak.
És most kérem, nézze meg a tudományos eredményeket, és nézze meg, honnan származik ez. Kinsey-től származik.
A férfi, aki az 1960-as években megírta a hírhedt Kinsey-jelentést a férfiak és nők felszabadításáról.
Onnantól kezdve a dolgok folyamatosan lefelé haladtak.
A "szexuális engedékenység" kifejezést akkoriban találták ki.
A gyermekek iránti közömbösség és a gyermekekkel való szex lehetséges és gyakori, és megengedett.
Bevezették a székletnyelvezetet. Ez a Kinsey pedig egy sor vizsgálatot végzett.
És láttam egy tesztsorozatot, ahol egy négyéves gyermeket 24 órán keresztül bántalmaztak, hogy 27 orgazmust érjen el.
Ezt el kell képzelni. Orgazmust írt le, amikor a gyermek sikoltozott, kiabált, görcsölt - 24 órán keresztül kínzott egy
négyéves gyermeket, amíg valamilyen fizikai reakció nem következik be -, majd ezt a fizikai reakciót orgazmusként definiálta.
És aztán azok, akik ezt tették, akik bántalmazták a gyerekeket, némelyikük strici volt, némelyikük börtönlakó, aki kiszabadult.
Mindent ki kell kutatni és ki kell szűrni.
És akkor azt mondod magadnak: "Helló, mi ez? Tudományos tudás?"
Ez hibátlan gyermekbántalmazás, hibátlan szexuális erőszak a gyermekek ellen a kutatás álcája alatt.
És akkor voltak megfelelő tanítványai.
Kinsey a Kentler volt a következő. Ott volt a Kentler-jelentés.
Aztán ott volt Sielert. Aztán volt egy másik, most már nemrég.
Mindannyian ugyanabból az ideológiai istállóból származnak.
Gondolkodni kell rajta. Kinsey elkezdte.
Ezután "meghódították" az egyetemeket, a szakegyetemeket és a szakképző központokat.
És most ilyen szociálpszichológusok és kultúrpszichológusok és miegymás generációi... Egymás után ontják őket, és mindenütt
elfoglalják a szociális hivatalokat és az iskolai tanácsokat, és folytatják munkájukat ennek a képzésnek a szellemében.
Őrület!
Véleményem szerint ez teljesen absztrúz.
És ha megnézzük, mit írnak elő ezek az irányelvek - nullától négyéves korig a gyermeknek meg kell tanulnia
a szexuális maszturbációt. Nullától négy éves korig!
Kérdezem persze magamtól, hogy melyik pedagógus csinálja ezt, és hogyan csinálja?
Schwäbisch Hallban pedig nemrégiben 17 óvodában állítottunk fel személyes testfeltáró állomásokat az óvodában.
A szülők teljesen ledöbbentek!
Nem tudtak róla semmit. Őket sem tájékoztatták.
Tehát, ha ez a kora gyermekkori szexuális nevelés, akkor ez alapvetően nem más, mint a család lerombolása.
Ez a család tönkretétele.
Egy állam magja, egy állam petesejtje az egészséges családi kapcsolat.
Van egy apa, van egy anya, van egy gyermek, ennyi.
Két nem létezik, kétszer basta. Én már most szélsőjobboldali vagyok.
Tudom. Van valami még ennél is szebb, amit Monika Gruber mondott egyszer:
"És ha van egy szülő1 és egy szülő2, akkor hamarosan lesz egy tetem1 és egy tetem2 a nagyapának és a nagymamának.
Talán az is jön?" Ez persze csak vicc, de tény, hogy dehumanizálja az egészet.
Igen, pontosan.
Ez már nem humánus szint és nem méltó - különösen nem a gyermek számára.
A gyermeknek is van méltósága. Az ő jogait is meg kell védeni.
A gyerekeket pedig valóban jogalanyként kellene kezelni, nem pedig olyasvalamiként, amit
csak úgy fel lehet dobni és le lehet venni.
Igen! Köszönöm a hozzászólásokat.
Tehát az egész üzletben egyetlen pozitív megközelítés volt.
Ez a Bielefeldi Egyetem volt.
Ő egy nagyszabású tanulmányt végzett erről a Kinsey, Kentler és társai, és azt találta, hogy ez a
gyermekbántalmazás mindenütt, a szexuális visszaélés.
Ez egy rendkívül bűnözői szervezet volt, amely mára már az egész képzési központban elterjedt, ahol szociálpszichológusokat,
pszichológusokat, osztályfőnököket és hasonlókat képeztek.
És ez tovább folytatódik . Tehát egyre gyakoribbá válik.
És ezért nem meglepő, ha manapság szülői magazinokban olvashatunk: Teljesen normális, hogy a gyerekeket
úgy kezelik és nevelik, hogy hat és kilenc éves koruk között szexuális kapcsolatot kell létesíteniük.
És fizikailag tapogatják egymást, és titokban mindenhol kis meghitt sarkokat
alakítanak ki, ahová a gyerekek visszavonulhatnak.
Az egész egy újabb játék, amely az elkövetők kezére játszik.
[Igen... Sajnálom, de nincs jó hírem.
Ezek csak negatív tapasztalataim.
Életem nagy részét azzal töltöttem, hogy azért küzdöttem, hogy a gyermekek elleni szexuális erőszak bűncselekmény legyen.
És ezt végre, végre, végre, végre 2021-ben Németországban is érvényre juttatták, miután évekig
küzdöttek azért, hogy bűncselekménynek minősüljön.
Ez 2021-től 2024-ig tartott, de aztán jött Buschmann úr - így hívták akkoriban a liberális
igazságügyi minisztert - és visszafordította.
Most ismét bűncselekménynek számít.
Tehát ez sem nagy nyereség.
Tehát minden olyan megfogalmazás, amelyet az Igazságügyi Minisztérium arra használ, hogy megmagyarázza, miért
döntötték el ezt a bűncselekményt, véleményem szerint vádirat.
Igen, ez tényleg vádirat.
Nagyon köszönöm a gyermekek iránti elkötelezettségüket, és mindenekelőtt azt, hogy
nyilvánosságra hozták ezeket a visszaéléseket.
Ez nagyon fontos.
Ennek meg kell történnie.
Köszönöm, hogy időt szakított ránk, még ha most éppen utazik is.
Az Ön nyilatkozatai valóban segítettek abban, hogy tisztább képet kapjunk erről a problémáról.
Sok sikert kívánunk további munkájához, akár nyugdíjasként is.
Még mindig a labdán vagy!
Köszönjük nagyszerű oktató munkáját. Szeretünk titeket!
Köszönöm.