i 15 år.
Därefter arbetade hon som eventarrangör, mjukvarudesigner, webbpublicerare och matematisk konstnär.
I London arbetade hon som volontär som "McKenzie Friend", vilket motsvarar en juridisk lekmannarådgivare.
I samband med detta kom hon i kontakt med offer för rituella övergrepp och vårdnadstvister som
inte fick hjälp utan skadades av rättssystemet.
Sabine McNeill började offentliggöra dessa fall på internet.
Hon förde en kampanj för barn som togs ifrån sina föräldrar av staten och tog till och med upp denna fråga i Europaparlamentet.
"Det är därför vi är här idag. Vi är här för att kalla på hjälp.
Det finns barn som skriker för att bli hörda. Om du inte hör dessa barn skrika, vem kommer då att göra det?"
Sammanlagt följde hon med i cirka 50 fall av bortförande av barn.
Det mest kända var "Hampstead-fallet", där hon publicerade videor med vittnesmål från barnen Alisa och Gabriel.
I den vittnade barnen om att deras far hade organiserat en satanisk sekt som regelbundet misshandlade och mördade barn.
De beskrev också hur deras far ledde deras händer i mordet på spädbarn.
"Vår pappa tar upp mig och oss för att göra det eftersom vi inte kan.
Vi är inte starka nog att hugga huvudet av en baby.
Han behöver bara hålla i kniven och lägga sin hand ovanpå vår hand och hjälpa oss att
skära av huvudet på en bebis, för han lär sig.
Han lär mig och Gabriel."
Trots dessa uttalanden dömde inte rättsväsendet fadern, utan domstolen tog barnen från modern och gav fadern ensam vårdnad.
Senare såg samma domare i det skotska övergreppsfallet Hollie Greig till att pappan, som anklagades för övergrepp, inte dömdes.
Det fanns dock överlappningar med Hampstead-fallet, inte bara när det gällde domaren utan också när det gällde gärningsmännen.
Även efter domen i Hampstead fortsatte Sabine att vara aktiv och samlade in tiotusentals
namnunderskrifter för framställningar och dokumenterade bevis.
Hon gjorde också den lista över 175 gärningsmän som modern sammanställt tillgänglig.
Detta satte förövarna i en svår sits, som så småningom lämnade in brottsanmälningar mot dem.
Vid 73 års ålder dömdes hon sedan till ett långt fängelsestraff på nio år och deporterades till Tyskland cirka fyra år senare.
Många av deras webbplatser har stängts.
Trots de trakasserier som hon utsattes för i fängelset gav Sabine inte upp:
Hon fortsätter att stödja sina medkämpar i kampen mot barnmisshandel och barnhandel.
Hej, hej Sabine. Jag ska ge dig en kram!
[Ja, vilken ära att få tala vid den 22:a AZK idag!
Du har följt många offer för satanistiska rituella övergrepp och även refererat till några av dem för mina filmer.
Du har träffat mödrar i fängelset som har blivit fråntagna sina barn.
Du kämpade för dessa mödrar och kämpar fortfarande som en lejoninna för dessa mödrar och barn.
Berätta gärna kort om dina erfarenheter!
Ja, det är svårt eftersom jag inte vet var jag ska börja.
De första offren jag träffade hade inget med barn att göra överhuvudtaget.
Det fanns män i överhuset där jag organiserade evenemang.
Först kom offren för banker och domstolar.
Sedan kom kvinnorna i allmänhet och sedan kom barnen som rapporterade det värsta av allt.
Och allt var så illa förut.
Jag kommer aldrig att glömma hur en rumänsk socialarbetare hävdade att en portugisisk familj med fem barn inte
uppfyllde kraven, vilket hon - ska vi säga - ursäktade.
Och det var så patetiskt och så idiotiskt och så hycklande.
Man kan helt enkelt inte titta utan att göra något.
Om jag skulle berätta om mina upplevelser, så var kanske den värsta att prata med en kvinna som hade
sitt så kallade "bye-bye-möte" med sin lilla bebis.
Och sedan hade hon ett så kallat sista möte innan det togs ifrån henne.
Så det är så obeskrivligt hycklande.
Och det är en charad, det är groteskt.
Ja, jag vet inte ens vilka ord jag ska använda.
Så det är svårt att säga vad det värsta är.
Hur ska vi kategorisera brott? Efter antalet barn?
Den grymhet som barn utsätts för eller den grymhet som föräldrar utsätts för?
I den absolut grymma erfarenheten av fängelse, där de så kallade tjänstemännen bara missbrukar sin makt eftersom de har
möjlighet och gör allt annat än vad de borde göra och vad som predikas och vad som krävs, teoretiskt sett.
Det är så illa att man bara mentalt kan tolka, ursäkta och förklara det hela.
Du berättade för mig om en annan mamma som fick fyra barn tagna ifrån sig och det femte taget från fängelset.
Ja, jag träffade henne när hon var gravid i fängelset.
När hon kom ut skrev hon till mig - eftersom det finns en tjänst som heter
"Email-a-Prisoner" - att barnet också hade tagits ifrån henne.
Den femte också? Ja. Ägg, ägg, ägg.
Fram till Hampstead-fallet var det värsta fallet en nigeriansk familj med sju barn.
Alla barnen fördes bort.
Med dessa idiotiska förfaranden i så kallade familjedomstolar som hålls hemliga.
Så ingen press släpps in där. Och så har det varit i årtionden.
Och den sjunde föddes i fängelset.
Och jag hade också kontakt med den amerikanska mamman som satt i granncellen, vars barn hade stannat i London.
Och efter att den exporterades, trots all min hjälp.
Den amerikanska kvinnan upplevde precis det som den nigerianska kvinnan upplevde.
Och som socialarbetaren sa: "Ja, du kommer aldrig att få se honom igen."
Och det "fantastiska" var att den äldsta dottern i familjen blev misshandlad av sonen i fosterfamiljen.
Nästa dotter berättade för sin mor att hon alltid drivs till mörka tillställningar på kvällen där det bara finns män.
Och den unge sonen frågade sin mamma vad pedofili var.
[Och vad hände när du satt i fängelse?
Ja, när jag satt i fängelse hade jag publicerat petitionen.
Och sedan hade jag 16 000 underskrifter och mer därtill.
Och jag hade också över 100.000 visningar på den webbplats som jag gjorde för barnen.
Jag byggde individuella webbplatser för de värsta fallen.
Så jag var relativt välkänd.
Och det här är påsen med alla kort jag fick, som jag använde för att dekorera min cellvägg.
Jag lyckades aldrig göra ett halsband av det.
Men jag ville förstås inte kasta bort dem.
Åh, Sabine, vi är glada att du har fått denna uppmuntran och att du kommer att fortsätta att få den.
Jag blev helt chockad över att se live hur ett sådant barn tas ifrån oss.
Låt mig visa dig kortfattat.
"Så du har bara ett alternativ i det här läget.
Du måste lämna över honom till ambulanspersonalen och sedan kan du gå vidare med dina vänner och din familj som är där ute.
Annars tar jag den ifrån dig och du hamnar i fängelse.
Du måste fatta det här beslutet. Du måste göra det nu."
["Jag släpper inte iväg honom."
[Okej. Okej.
Snälla, låt honom gå så att han inte blir skadad, okej? Kom hit en liten stund. Okej."
["Jag lät honom gå. Jag lät honom gå!"
["Nej, hon ska i fängelse."
[Jag ville bara säga att jag inte kunde göra det, men jag lät honom göra det."
["Lägg händerna bakom ryggen."
["De stängde dörren till ambulansen. Det var det sista jag såg."
["De kidnappar min sonson."
["Nej, hoppa in i bilen. Hoppa in i bilen. Det är okej."
"Jag vill säga adjö." "Det är okej. I bilen.
"Du gör det bara värre."
"Varje barn är värt cirka en miljon dollar för staten."
Så det här är barnets farfar.
Det är så elakt och så dåligt.
Jag menar, "de gör ju bara sitt jobb", eller hur?
Det är samma sak som under nazisterna, som du kan förklara det.
De utför bara order och har blivit så robotiserade.
De har inga egna känslor.
De vet inte längre vad som är rätt.
Ja. Det kommer från toppen. All denna barntrafficking stöds.
Kan du bekräfta det också?
[Ja, ja, från ovan, på vilken nivå som helst.
Socialarbetarna kan inte göra det utan polisen.
Polisen kan inte göra det utan domstolarna.
Ja. Du är ett vittne som upplevde det hela på nära håll.
Det kan man säga.
Ja, vi vill verkligen tacka dig så mycket för ditt engagemang för dessa mödrar och barn.
Vi har skapat en plattform, Vetopedia, där dessa mödrar också kan registrera sig och registrera sina vårdnadsärenden.
Så att vi kan förstå systemet bakom det bättre och bättre.
Vi skulle naturligtvis bli glada om du kunde sprida ordet och publicera det i ditt nätverk, kära Sabine.
[Ja, det är otroligt vad du gör. Det är verkligen, verkligen bra. Tack för att du lyssnar på mig.
Ja, tack så mycket för ert engagemang för dessa mödrar och barn! Det är verkligen fantastiskt.
Vi kommer definitivt att göra detta känt, kära Sabine McNiell. Och vi älskar dig.
Tack så mycket. Jag tackar dig också. Jag har en otrolig respekt för allt ni har gjort och gör. Och beundran.
Ja. Du är precis där uppe med oss. Du är så orädd och modig. Det är helt otroligt.
Är det något annat du skulle vilja säga till publiken på AZK? Något överhuvudtaget?
AZK handlar ju om censur.
Och jag hoppas bara att det som hände mig med allt det arbete jag har lagt ut på nätet inte händer någon annan.
Det gjorde så mycket skada på mig och offren.
Censuren har helt enkelt flyttats till den digitala nivån.
Och det är illa, illa, illa det som händer.
Det är bara det att man i allmänhet inte kan föreställa sig det.
Du vill inte bli bekant med negativa känslor och upplevelser.
Ja, just det, alla era hemsidor är helt enkelt tagna från Internet.
Allt ditt arbete för offren förstördes och raderades. Det är så illa. Ja, tyvärr.
[Men det kommer fram i ljuset, det kommer ut i det fria, kära Sabine.
Och hela AZK ser till att det blir så. Ja?
Ja!