Sandra Rasch er en tysk kvinne som har overlevd rituell vold.
Hun og søsteren Antje vokste opp i en satanistfamilie.
Som barn ble de solgt til pedofile og utsatt for grove overgrep.
Sandra og søsteren måtte delta i en rekke satanistiske ritualer.
Ofringer og kannibalisme fant sted.
De to søstrene ble systematisk separert fra hverandre, så de brøt kontakten.
I filmen "Höllenleben" av Liz Wieskerstrauch, som er basert på Guido Grandts forskning, er Sandra og Antje
vitne til de samme ritualene i detalj, hver for seg og uten å rådføre seg med hverandre.
Før det hadde de ikke hatt kontakt med hverandre på ti år.
Opplevelsen, som de forteller svært detaljert om, handler om Antjes rituelle fødsel, der barnet senere ble drept.
Filmen "Höllenleben - Der Kampf der Opfer: Ritueller Missbrauch in Deutschland" ble sendt på ARD i 2003.
I den forteller ofrene om rituelle sataniske overgrep.
De navngir steder og gjerningsmenn som har begått rituelle overgrep.
Filmen ble imidlertid ikke fulgt av noe mediestorm, og politiet la ned etterforskningen etter noen år.
Ingen ble stilt for retten for disse forferdelige handlingene, langt mindre dømt.
Det er åpenbart at etterforskningen og den rettslige behandlingen av disse grusomme lovbruddene ikke var ønsket.
Filmen er siden blitt slettet fra ARDs mediebibliotek og finnes kun på private kontoer.
Public service-mediene har tatt avstand fra oppklaringen av satanistisk-rituelle overgrep eller til og med latterliggjort
ofrene, som Böhmermann fra ZDF eller Rehmann fra SRF.
Sandra Rasch er nå spesialist på terapeutisk støtte til mennesker som har opplevd rituelle overgrep eller annen alvorlig
traumatisering som pedoseksualitet, tvangsprostitusjon, tankekontroll, mishandling, voldtekt og omsorgssvikt.
På nettstedet raschheilen.de kan de berørte registrere seg for å bearbeide sine
traumatiske opplevelser og slippe løs sitt indre lys.
Hun har skrevet en bok om sine erfaringer med tittelen: "Før du gir opp: Å overvinne traumer, rituelt misbruk og tankekontroll".
Jeg kan se Sandra her allerede, kan du høre oss? Fantastisk. Ja, hallo, kjære Sandra.
Det er en ære for oss å ha deg her i dag på den 22. AZK!
Ja, hallo, Lois. Det er en ære å være sammen med deg. Tusen takk for at jeg fikk komme til dette arrangementet.
Tusen takk. Ja, søsteren din Antje var veldig i fokus i filmen "Höllenleben".
Men du ble også født inn i denne sataniske slekten.
Hva har du opplevd? Hva kan du fortelle oss om satanisme i denne sammenhengen?
Vel, denne filmen gjenspeiler faktisk på en måte hvordan forholdet vårt var i barndommen.
Det jeg imidlertid ønsker å gjøre klart, er hvordan livet er i en slik satanisk sekt, for jeg har innsett at veldig,
veldig mange mennesker ikke har noen anelse om hvordan det er.
Og slik er det virkelig. Du lever på to nivåer. Det ene er dette nivået av overgrep, og det andre - disse rapporterte
barna lever på dette hverdagsnivået, akkurat som meg.
Og også i hverdagen: Du er alltid redd. Det er en konstant, permanent "pass på"-posisjon, fordi du alltid må
passe på hvordan du tenker, hva du føler og hva du sier.
De observerer utseendet, og de tester også om du viser riktig atferd.
De kontrollerer vennskap, forbindelser, hvordan du er på skolen, hvem du er på skolen med.
De kontrollerer rett og slett alt, ja, praktisk talt hvert åndedrag.
Og hvis du avviker, for eksempel hvis du har et vennskap og det blir for nært, blir det separert.
Det finnes absolutt ingen flukt. De er i sinnet, de observerer tanker, blikk, følelser, hele vesenet, og de får med seg alt.
Og ikke minst er barna denne sektens absolutte eiendom. De er som tegnet.
Og hva opplevde du der i sekten, rent praktisk?
Mine erfaringer - det er nesten første gang jeg virkelig snakker om meg selv, for før var jeg
alltid opptatt av å bare snakke om helbredelsen.
Men jeg tror jeg kan gjøre det nå. Så jeg ble tatt hver kveld, og fikk medisiner. Akkurat.
Jeg hadde poser over hodet. Jeg ble kjørt dit.
Jeg fikk hormoner tidlig. Så jeg hadde ikke normal pubertet, men fikk hormoner og ble bevisst gjort gravid.
De ble tatt ut av meg på forskjellige stadier. Jeg vet at jeg hadde båret en ganske langt som kunne ha vært levedyktig.
Og så ble en av dem tatt ut av meg, og - jeg blødde fortsatt - huden på dette barnet ble flådd av foran øynene mine.
Det tok meg mange, mange år å finne ut hvordan jeg skulle leve med det.
Så er det spørsmålet om disse beskyttede og ubeskyttede barna.
Folk sier alltid: "Hvor kommer alle barna fra?"
Men nettopp gjennom disse målrettede og bevisste svangerskapene.
Og et ekstremt stort antall barn - og det er virkelig hundretusener av dem - bor i skur, i bur, i
tunneler, og de blir tatt hånd om et eller annet sted.
Noen ganger måtte jeg ta meg av barn for at de på en eller annen måte skulle overleve, og de ble
mishandlet og tatt og utnyttet til ingenting annet fungerte.
Og så blir de enten ofret, og så blir organene solgt, eller - jeg vet ikke hva de gjør. Så de bruker virkelig alt.
Og å produsere dette adrenokromet i denne sterkt traumatiserte tilstanden - med andre ord å tappe dette blodet - denne
adrenokromproduksjonen og dette konstant høye traumatiseringsnivået, det er
megastress. Kroppen tåler det ikke lenger.
En annen ting som skjedde med meg: De innvier også barna.
En gang ble jeg lagt i en grav, og de begynte å grave den opp.
Så ett barn ligger i graven, og de andre må være så lydige mot sekten at de begraver et annet
barn levende. Ja, det er en slags innvielse. .
Og jeg var en gang den som lå i graven og ble tatt ut tidlig nok til å overleve.
Da jeg ble eldre og ikke lenger var egnet for barnesex, ble jeg prostituert.
Jeg ble opplært til å danse foran menn som så valgte meg.
Og som kondisjonering fikk jeg en helkroppsdrakt med nåler på innsiden.
Og hvis jeg ikke var villig nok, satte de drakten på meg.
Så du kan forestille deg at hver eneste bevegelse er virkelig grusom.
Et annet poeng er at det er veldig, veldig, veldig mange barn som er ofre for å gjøre barn til gjerningsmenn også. Det er
en psykologisk betingelse at barn må velge hvem som skal dø.
De må ta en beslutning, de har alltid følelsen av at de tar feil beslutning, at de alltid har skylden og alltid gjør
feil på en eller annen måte, men de kan aldri redde noen.
Da jeg var liten - jeg var vel fem-seks år gammel - ble jeg også gjort til gjerningsmann og
måtte skjære opp et lik som fortsatt var varmt.
Jeg ble ledet av hånden til å fjerne hjertet. De gjør det samme med nesten alle som er der.
Ja, det har jeg hørt om og om igjen!
Ja, akkurat. Og det som også er et veldig viktig ritual: med de små barna - i en alder av
tre år - har de virkelig et satanisk bryllup.
Ja, det har jeg også opplevd, at man virkelig kler seg i en svart brudekjole med slør og gifter
seg - og så er det selvfølgelig en masseorgie. Hmm.
[Ja, akkurat. En gang ble jeg tatt med til Belgia, og det var som i Dutroux-saken, der barna venter i mørke rom
- uten vinduer, i mørket, helt nedslitte - til de blir tatt og tatt i besittelse, brukt.
Og det var veldig brutalt. Jeg husker at jeg en gang måtte kjøre gjennom Belgia som
voksen. Jeg sa: "Bare motorvei og der jeg ser lys."
Vi skulle aldri ha dratt ned dit, for Belgia var virkelig ekstremt grusomt, og det går
virkelig helt opp til de kongelige, høye gradene.
Så det går alltid helt til topps. Det finnes et hierarki og mange nivåer.
Og dette masseovergrepet er bare på lavere nivå, men visse ting kommer fra toppen og er orkestrert fra toppen
fordi det rett og slett er en økonomisk faktor for dem.
Du så det også, at det er de øverste der?
Ja.
Greit.
Det handler om sjelen.
De som gjør dette, har ingen sjel eller en svart sjel.
De er ofte bare bevissthet, og de ønsker bare å besette, forvandle eller drepe sjelen.
Krasse, ja. For det er lyset på denne jorden.
Ja, tusen takk for din åpenhet, Sandra, for at du snakker om det og deler det med oss.
Det er ikke lett, som vi vet fra andre ofre.
Det er et stort skritt for dem å snakke om disse forferdelige opplevelsene. Det er forferdelig.
Takk for at du deler dette med oss - for første gang her på 22. AZK - med detaljer som verden
ennå ikke kjenner til. Det ryster meg hver gang.
Denne sataniske ideologien er rett og slett avgrunnsdypt ond, som du nå har forklart igjen.
Men man kan også si at bevisstheten om satanistisk-rituelle overgrep øker i befolkningen, og at disse
grusomhetene blir mer og mer offentlig kjent fordi flere og flere av dem kommer frem i lyset.
Men nå finnes det en såkalt "advokat" for ofrene for rituell vold, og det er advokaten Ellen Engel.
Hun er en høylytt stemme i offentligheten.
Hun sier imidlertid at man ikke kan tro på alt ofrene sier, særlig ikke når det gjelder barnedrap.
Hun hadde aldri funnet rapporter om savnede barn på de stedene hvor ofrene hadde vitnet om dette.
Eller at det ikke hadde stått noe i avisen om barn som forsvant, så det kunne det ikke være.
Som offerets talskvinne fremstiller hun ofrene som upålitelige. Hva sier du til det?
Utrolig, for det er hundretusener av barn som rett og slett ikke rapporteres på overflaten - som ingen vet noe om, som virkelig
lever i det skjulte, som lever mishandlet, som aldri ser dagens lys - som knapt holdes i live og som
tortureres til døde ... - jeg vil ikke si det - og tortureres.
Og ingen skjønner det. Det går helt til topps, og de har de beste dekkmekanismene.
Vi hadde en Soko på den tiden. Den som trodde på oss, ble trukket tilbake umiddelbart.
En av dem lo hele tiden da jeg ble avhørt. De dekket over det med vilje. Mange snakker om Wewelsburg. Ja, jeg
var der også. Men de sier at de ikke kan finne noe der.
Det er åstedsgranskere der, og hvis det er en politimann der som sier: "Vi har ikke funnet noe" - det er det.
Poenget er at barn er den største handelsvaren av alle.
Når det gjelder organer - de bruker fostrene til kremer, til kosmetikk, til alle mulige ting.
Sexturisme er det største problemet av alle. Ja, de blir utsatt for menneskehandel og solgt, og det foregår
egentlig under radaren, det er en egen organisasjon under den offentlige politikken.
Jøss, ja, takk for forklaringene.
Jeg har beskrevet til sammen 1024 tilfeller av overlevende i fire dokumentarfilmer om rituell vold.
Og de samme rapportene kommer igjen og igjen og igjen fra de mest forskjellige land.
Fra ofre som snakker forskjellige språk.
Men det som går igjen i alle rapportene, er at høytstående personer med gode nettverk er involvert.
Ellen Engel motsier også disse påstandene fordi hun sier at ingen forbrytelse kan være så
perfekt at den ikke kommer til offentlighetens lys.
Hva sier du som øyenvitne? Så du også høytstående personer?
Ja, i Belgia. Jeg så at den går helt til toppen.
Og jeg har noen klienter som også har sett høytstående personer.
Poenget er at dette nettverket - det er leger, jordmødre, advokater, politifolk, dommere, politikere, embetsmenn,
alt er der - har en så sofistikert infrastruktur at det går som et ekstra nettverk under vår normale infrastruktur.
Og ingen vet det. De er så sammensveiset, de skjuler det så mye at en "normal person" ikke engang skjønner det.
Så Ellen Engel ser ikke der. Det er naivt å tro at noen ville ha sett det.
Ungdomskontorer henviser pedofile. Den gang gikk søsteren min til sosialkontoret og
fortalte hva som hadde skjedd. Det skjedde ikke noe.
Denne taushetens kappe som alle ofre får. Den er dypt programmert inn, det er den dypeste overlevelsesmekanismen.
Men hele samfunnet er programmert for fortrengning, for unngåelse.
Hvis en psykisk syk person går til en klinikk, jobber de seg ikke gjennom det, de sier:
"Å, ikke se så dypt, da blir du verre igjen."
Unngåelse forplanter seg overalt.
Så det er tydelig at de ikke vil se på det, at de sier: "Å nei, jeg bare innbiller meg det, det er ikke sant, alt er bra."
Dette har blitt en sosialt programmert mekanisme, og har blitt spesielt sterk de siste årene på grunn av koronaviruset.
De har testet dette på barn i disse kultene gjennom mange, mange år, og nå implementerer de det i samfunnet.
Ja.
Det var grunnlaget for det som skjer her nå, overalt.
Og nå vet de hvordan de skal gjøre det. Media er massehypnose.
Ja, så hva som skjer der, er et helt annet spørsmål.
[Ja, tusen takk for den forklaringen, kjære Sandra.
Gjerne.
[Jeg ønsker deg mye, mye styrke og velsignelse for ditt terapeutiske arbeid med ofrene.
Ja, takk.
Ha det, Sandra, ha det, takk!
Vi ønsker nå å bytte til Chantal Frei.
Hun snakket også mye om disse forviklingene på høyt nivå.
Hun har også overlevd rituell vold. Jeg ville sagt: "Klipp av!"
Chantal Frei er en sveitsisk kvinne som har overlevd rituell vold.
Hun er svært opptatt av å øke bevisstheten om satanistisk rituell vold, slik at dette problemet blir hørt
av offentligheten og barna våre kan beskyttes mot det.
Chantal ble bortført som liten og havnet i klørne på en grusom satanisk sekt.
Der opplevde hun daglig fysisk, psykisk og seksuell rituell vold som en del av ritualene.
Faren i kulten var en praktiserende satanist.
I kulten ble det ofret barn til ære for Satan.
Hun ble misbrukt som sexslave av ulike grupper fra tidlig alder.
Bare seks år gammel bestemte satanistene seg for å trene henne opp til å bli en "Mørkets mor" .
Dette innebar at hun måtte ta seg av de andre barna i sekten og forberede dem på ytterligere overgrep.
Hun måtte delta i utallige grusomme ritualer og ofringer.
Lenge var hun ikke klar over den mørke siden av livet sitt, ettersom hun hadde fått en splittet
personlighet som følge av torturen. I en alder av 30 år fikk hun et psykisk og fysisk sammenbrudd.
Så kom minnene om de forferdelige opplevelsene sakte tilbake.
Etter flere år klarte hun til slutt å forlate sekten og begynte å fortelle om sine opplevelser.
I dag gir Chantal intervjuer og offentliggjør sin historie.
Hun navngir mange av gjerningsmennene som var til stede eller aktivt involvert i ritualene.
Ifølge henne inkluderer de mange kjendiser som dronning Elizabeth II, kong Felipe av Spania,
Gérard Depardieu, Tom Cruise og Bill Clinton.
Hun har skrevet to bøker om sine erfaringer med titlene "Jeg snakker!" og "Jeg spør".
I 2023 lanserte hun prosjektet "50 Voices of Ritual Abuse".
På nettstedet 50voices.org forteller 50 overlevende om sine helt personlige opplevelser av satanistisk rituell vold.
Ja, jeg tror vi har forbindelsen. Hei, kjære Chantal, vi er glade for å ha deg hos oss i dag.
Hei, kjære Lois, tusen takk for denne invitasjonen. Det er en stor ære for meg å få være sammen med deg i dag og snakke om dette.
Fantastisk, takk.
Kjære Chantal, når folk hører at "minnene" bare gradvis vender tilbake til slike forferdelige
opplevelser, slår de som regel av med en gang:
"Det kan ikke være sant! Slike forferdelige ting, det vet du når det skjer."
Hva sier du til disse menneskene?
Ja, det er faktisk noe jeg hører ofte. Men jeg må si at det er helt feil.
Fordi man "glemmer" de virkelig fæle hendelsene. - Så man "glemmer" dem i hverdagen, for å si det sånn.
Hvorfor det?
Så jeg vil gjerne fortelle dere noe som vi alle har opplevd eller hørt før.
La oss si at noen har vært utsatt for en alvorlig bilulykke.
Som regel - ikke alltid, men som regel - i det øyeblikket ulykken skjer, dissosierer personen denne hendelsen -
denne situasjonen - fordi den er så ekstremt ille og ikke kan integreres i det øyeblikket.
Hva betyr "dissosiert"?
Vær så snill?
Hva betyr "dissosiert"?
Så det betyr at den hendelsen som skjer, skjer utenfor deg.
Så du kan ikke integrere det selv, du kan ikke bearbeide det i øyeblikket. Du forstår ikke hva som skjer, men det skjer likevel.
Og det er derfor denne prosessen kalles "dissosiasjon".
Og det er faktisk en naturlig prosess, og jeg vil til og med si at det er en overlevelsesstrategi
som er inngrodd i oss mennesker, i alle mennesker.
Og så forsvinner det ikke bare, det går inn i det såkalte drømmeminnet. Og drømmeminnet dannes
når det skjer veldig, veldig fæle, dramatiske ting.
Og det er ikke før mye senere - vanligvis, noen ganger er det dager, måneder eller i mitt tilfelle var det år senere - når det
faktisk kommer tilbake til overflaten, det vil si når hukommelsestapet som har dannet seg rundt det - det vil si
hukommelsestapet - når det sakte smuldrer opp igjen og minnene sakte kommer tilbake, da kommer det tilbake i hukommelsen.
Og så har du muligheten eller rommet til å jobbe sakte med det.
Og så husker du det igjen, selv mange år senere.
Og så er detaljene og alt plutselig tilbake, husker du alt?
Ja, det kommer opp. Så du må forestille deg at det er som en kurv, og alle de dårlige minnene, de
dramatiske opplevelsene, blir rett og slett kastet ned i den.
For når det gjelder rituell vold - og det er det vi snakker om - er det så mange dramatiske
opplevelser, og det blir bare kastet i en stor kurv.
Og du vet, det er som med all klesvask, det ene minnet kommer ut og så et annet, og i begynnelsen er det ikke sammenhengende
i det hele tatt, så det har ikke noen form for rettesnor.
De er som små brikker i et puslespill som du kan sette sammen over tid.
Men denne ene brikken i puslespillet er faktisk detaljert, men det er ikke sikkert du forstår hva som er i dette
bildet hvis du ikke har klart å legge til de andre ennå.
Ja, det er utrolig i ordets rette forstand.
Så har du opplevd så forferdelige ting, og folk tror deg ikke - fordi det er så utrolig at denne
personlighetsspaltningen virkelig eksisterer, denne fortrengningen av minner, denne hukommelsestapet.
Men det finnes andre hindringer for at dere overlevende ikke blir trodd.
Og det er det utrolige ved selve hendelsene.
Det hører man fra nesten alle overlevende, at gjerningsmennene til og med sier dem rett opp i
ansiktet: "Ingen vil tro deg, det høres altfor sprøtt ut."
Guido Grandt ga meg nylig et eksempel på en sak der en gjerningsmann kledde seg ut
som Mikke Mus og forgrep seg på et barn.
Og da barnet så fortalte om det og sa: "Mikke Mus voldtok meg", var det selvfølgelig ingen som
trodde på barnet, og gjerningsmannen lo seg skakk.
Ja, Chantal, jeg skal spille av et kort klipp fra en video av "Satanic Panic"-bevegelsen.
Fordi de snakker om deg der.
Og dette er bevegelsen som sier at satanisk-rituell vold ikke eksisterer.
Ofrene vil bare ha oppmerksomhet og finner på alt sammen eller blir overtalt til det av terapeuter og så videre.
La oss lytte til det et øyeblikk.
"Chantal Frei - for å si det enkelt: Hver gang navnet nevnes - finnes det mange videoer med henne, og vi
har til og med vist et klipp av en av dem offentlig en gang, på et av våre arrangementer.
Jeg gir bare folk denne jobben:
Hun sier altså at hun ble utsatt for rituelle overgrep av "de tre tenorer" og Peter Alexander
under et satanisk ritual i katedralen i Barcelona.
Jeg tror ikke jeg trenger å si mer om saken.
Er det noe annet som er veldig viktig?"
Så, kjære Chantal, du og din historie var verdt hele 30 sekunder for dette panelet, og så var kroken under for dem.
Det kan ikke være at "De tre tenorer" og Peter Alexander angivelig voldtok deg rituelt i katedralen i Barcelona.
Dette bringer oss tilbake til temaet vi nettopp har diskutert med Sandra Rasch.
- At de aller fleste overlevende forteller om prominente og elitære personer som er involvert, som har et godt
internasjonalt nettverk og som ville dekket over hverandre.
Så Chantal, du får mer enn 30 sekunder til å si noe om det.
Ja, du har virkelig sagt det noen ganger nå. Det er så utenkelig, det er så usannsynlig.
Så det går faktisk utover det normale rammeverket at du virkelig har vanskeligheter med å tro på dette.
Og det stemmer, når du er barn og opplever det, blir du fortalt det om og om igjen, det blir trommet inn i deg:
"Hvis du noen gang snakker om det, vil det ikke hjelpe deg noe uansett, for ingen vil tro deg uansett."
Det er virkelig et slikt teppe.
Så det er som en beskyttelse for gjerningsmennene, og det er også et av deres største våpen, at de tingene de organiserer er så
enorme og går så langt ut over rammene at man som normal person - eller en som bare lever
et normalt liv - knapt kan forestille seg det.
Ja, men det er bare sånn det er. Så for det første vil jeg virkelig si at jeg ikke er der, og jeg
snakker ikke om opplevelsene mine, slik at jeg har så mange mennesker som mulig som tror på meg.
Så hvis Bernd Harder ikke tror meg, så bør han ikke tro meg.
Men jeg er der for å oppmuntre folk til å stille spørsmål ved seg selv når de hører noe sånt: Og hva om det var sant likevel?
Jeg kan forsikre alle som lytter til og ser på dette nå, om at dere - hvis dere begir dere ut på denne veien
- raskt vil innse at dette dessverre fortsatt er sant.
Dessverre, dessverre. Hvorfor dessverre?
For akkurat nå, i dette øyeblikket når vi snakker med hverandre, er det barn som opplever dette.
Og hvis vi ikke står opp og ser og bare sier hele tiden: "Å, det er umulig", så vil disse barna fortsette å oppleve dette.
Og jeg mener at det er vårt ansvar, vi som samfunn, å se - og jeg er her for å snakke om det fordi jeg har
opplevd det - og jeg vil virkelig oppfordre dere til å se.
Ja, og du vil virkelig finne bevis for at dette er sant.
Ja, takk, Chantal.
Vil du fortelle oss kort om hva du opplevde i Barcelona?
Bernd Harder avviste det fordi det tilsynelatende ikke er mulig.
Ja, så i Barcelona var det slik - jeg antar selvfølgelig at prominente mennesker leide hele "Sagrada Família" , som ligger i
sentrum av byen, eller rett og slett reserverte den for seg selv.
- Og det var den 30. april, og den 30. april er alltid Satans fødselsdag, og det ble organisert et stort, stort ritual.
Så på den ene siden Satans fødselsdag, på den andre siden fullføringen av min såkalte
opplæring som "Mørkets mor" - som vi har hørt før.
Og i dette ritualet ble jeg også rett og slett voldtatt av kjendiser - som Bernd Harder
nettopp sa - "de tre tenorene" og Peter Alexander.
"De tre tenorer", den gang var de ennå ikke kjent som "de tre tenorer".
Så de gjorde fortsatt separate forestillinger eller konserter på den tiden.
Men allerede den gang var det en selvfølge at de på et eller annet tidspunkt ville finne sammen.
På slike arrangementer har jeg gang på gang hørt dette, hva som vil skje i fremtiden eller hvilke planer de har.
Så alle tre var der og kom først sammen senere.
Og det gjelder også på steder der det inviteres personer, dvs. prominente personer, som
kanskje ikke er så prominente på det tidspunktet.
Men nettopp fordi de deltar i slike ritualer, blir de deretter lovet at de skal få karrieren sin i retur.
Og jeg tror det var det som skjedde med "De tre tenorer", for jeg tror de ble berømte to-tre år senere.
Utrolig.
Ja, du ville virkelig ikke trodd det hvis ikke hundrevis og nå til og med tusenvis av
mennesker kom med nøyaktig de samme uttalelsene.
Som jeg nevnte, har jeg nettopp behandlet 1024 rapporter fra overlevende i dokumentarfilmene mine - og det er helt grusomt.
I 2022 var det fortsatt 27 offerrapporter, i 2023 var det allerede 111 rapporter fra overlevende, i
2024 var det allerede 247 og i år 640 nye rapporter.
Det er en eksponentiell kurve, og denne bølgen vil aldri ta slutt.
Det var derfor faren min fikk denne geniale ideen med Vetopedia, slik at overlevende etter
rituell vold kan registrere seg på Vetopedia.
Det er som et Wikipedia, men det er et gratis oppslagsverk over avvikende stemmer.
Alle disse rapportene kan samles og presenteres i en stor internasjonal database. Og denne
plattformen er allerede tilgjengelig på 21 språk.
Chantal, jeg har sett at du allerede har meldt deg på.
Jeg synes det er strålende.
Vil du kort fortelle de andre overlevende og oss hvordan du registrerer deg, eller vil du vise oss bidraget ditt?
Ja, det vil jeg gjerne.
Under "Rituell vold" finnes det korte vitnesbyrd.
Du kan klikke på "Skriv inn vitnemål" øverst til høyre, og så kommer det opp ulike spørsmål du kan svare på.
Fortell først kort din livshistorie, men også åstedene der du opplevde dette, landene, hvilke
gjerningsmenn du så - hvis du ønsker å oppgi dette.
Jeg synes dette er en strålende idé, og jeg vil virkelig oppmuntre alle overlevende som våger å delta i noe.
Du kan også legge den inn anonymt.
Dette er faktisk for å heve stemmen, for å vise: "Hallo, vi er ikke alene, vi er her. Vi hever
stemmen, og vi gir oss ikke før vi blir hørt."
Så jeg tror vi blir hørt - det tror jeg - men vi blir fortsatt ignorert av det store flertallet.
Og det er et middel til å minimere dette - hva var ordet igjen?
Lois: Vetopedia
Ja, akkurat.
Og det er en måte å virkelig holde på med det på - og det er ingen fare for deg selv hvis du melder
deg på - og fortsetter å hele tiden heve stemmen din.
Jeg vil gjerne oppfordre deg til å gjøre det.
Veldig hyggelig, tusen takk for at du deltok og meldte deg på.
Du kan også legge inn kildene på Vetopedia.
Vi ser de to bøkene dine her, hvor du kan bestille dem.
Du kan også laste opp videoer.
Det er noe helt spesielt med Vetopedia, at kildene er sikret, for mange videoer om rituell vold forsvinner stadig fra Internett!
For mange andre ofre har vi allerede klart å sikre disse videoene på Vetopedia, som
allerede har forsvunnet fra andre plattformer.
Ja, så tusen, tusen takk, kjære Chantal, for at du står der og bare fortsetter til tross for alle disse angrepene.
Nå også med Vetopedia igjen!
Jeg takker deg av hele mitt hjerte for denne samtalen.
Tusen takk for ditt engasjement og for din støtte til de som har overlevd rituell vold. Tusen takk skal dere ha.
Vær så god.
Nå vil jeg gjerne gi ordet til Marcel Polte, som har jobbet med mange overlevende etter
rituell vold og forklarer disse forbrytelsene.
Klipp av!
Etter å ha studert juss arbeidet Dr. Marcel Polte i 15 år som advokat i internasjonale advokatfirmaer innen forretningsjus.
Han arbeider fortsatt som advokat i dag.
Ved siden av sitt arbeid som advokat drev han i flere år en praksis som allmennpraktiserende psykoterapeut.
Gjennom denne aktiviteten kom han i 2017 i kontakt med temaet satanistisk-rituelle overgrep, og har arbeidet intensivt med det.
Forskningen hans og de mange møtene med overlevende etter satanistisk rituell vold har resultert i tre bøker:
"Dark New World Order Volumes 1 and 2" og "Uncle Sam's: An Insider's Account from the Hell of Monarch-Mind Control".
Bøkene hans kjennetegnes av grundig research og omfattende referanser.
Han har også støttet utgivelsene til overlevende etter rituell vold med forordet sitt.
Et av hans fokusområder er å vise hvordan satanisk-rituell vold i kulter og programmer for tankekontroll i
hemmelige tjenester som CIA henger sammen og anvendes.
Grusom tortur og mishandling brukes for å skape splittede personligheter hos barn og unge, som kan betinges deretter.
Hallo, Marcel Polte, kan du høre oss?
Ja, jeg hører deg veldig godt.
Veldig hyggelig, vi ønsker deg velkommen til det 22. AZK. Det er flott å ha deg her.
Takk, Lois.
Du har allerede hørt de korte bidragene fra Sandra Rasch og Chantal Frei her på den 22. AZK.
Du har også selv hatt med mange overlevende å gjøre.
Kan du i en kort presentasjon oppsummere hva du har avslørt i bøkene dine om satanistisk-rituell vold, og hva
du har dokumentert om militærets og CIAs innblanding?
Og kan du si noe om MK-Ultra-Mind Control og så videre? Og kan du kort forklare hva MK-Ultra-Mind Control er?
Ja, gjerne. Det skal jeg gjøre.
Og jeg er glad for å få muligheten til å sette Sandras og Chantals rapporter inn i en større sammenheng.
Rituelle overgrep og tankekontroll handler nettopp om systematisk vold som ikke bare består av enkeltstående
handlinger, men som er innbakt i større strukturer.
I destruktive sekter, i hemmelige militære programmer og i nettverk som opererer på tvers av generasjoner.
Jeg har undersøkt dette militær-satanistiske komplekset i mange år og dokumentert hvordan disse områdene griper inn i hverandre.
Bøkene mine oppsummerer disse funnene.
Alle kilder og referanser finnes der.
Og det jeg presenterer nedenfor, er basert på vitnesbyrd fra overlevende som Chantal og Sandra, men også på mye
annen faglitteratur fra terapeuter, offentliggjorte offentlige dokumenter og internasjonal forskning.
Og rituell vold er mer enn religiøs vrangforestilling eller sadistiske overgrep.
Dette er bevisst strukturerte voldshandlinger som følger et okkult eller satanisk trossystem.
Og i sektfamiliene er det nettopp denne agendaen som videreføres fra en generasjon til den neste.
Fra fødselen av tvinges barn inn i en offerrolle, men også i en overgriperrolle.
De blir torturert, mishandlet og tvunget til å drepe dyr eller til og med mennesker, som vi nettopp har hørt.
Hensikten bak dette er tredelt. For det første ødeleggelsen av personligheten.
Det ekstreme traumet fragmenterer offerets psyke.
Og så, for det andre, å bygge videre på dette, å forme kontrollerbare personlighetsdeler, såkalte "altere"
eller indre deler, som så utfører spesifikke kommandoer.
Og for det tredje, og det er også viktig, koblingen til gjerningsmannens struktur ved å skape skyldfølelse hos
ofrene, men også frykt og lojalitet, på en kunstig måte.
På denne måten blir ofrene bundet inn i disse kultstrukturene fra fødselen av.
Og disse mekanismene har vært beskrevet i traumeforskningen i flere tiår.
Tyske og internasjonale eksperter som Michaela Huber og Dr. Alison Miller bekrefter dette mønsteret av tvungen dissosiasjon
som regelmessig observeres hos ofre for rituell vold.
Men - og dette er svært viktig - eksistensen av rituell vold kan ikke bare bevises ut fra vitneutsagn, men også ut fra data.
"Ritual Violence Working Group" gjennomførte flere spørreundersøkelser blant
psykoterapeuter i Tyskland i 2005 og 2007.
Totalt ble over 200 saker kategorisert som troverdige. Blant disse var 42 rapporter om drap.
Og "Utah State Task Force on Ritual Abuse" bekreftet lignende strukturer i USA allerede i 1992.
Til slutt - blant mange andre - studien fra "Independent Commission for the Investigation of
Child Sexual Abuse", UKASK, fra Tyskland, fra 2016.
Den evaluerte igjen erfaringene til 174 psykososiale fagpersoner fra Tyskland som oppga at de hadde
arbeidet med ofre for organisert og rituell vold.
Av disse var 69 prosent av tilfellene knyttet til satanistiske grupper.
Og disse tallene beviser det: Vi snakker ikke om enkelttilfeller, men om et internasjonalt tilbakevendende
fenomen som ble gjenkjent i faglige sammenhenger lenge før det fikk offentlig oppmerksomhet.
For å forstå disse mekanismene for rituell vold må man også kjenne til de historiske programmene for tankekontroll.
På 1950-tallet lanserte CIA MK-Ultra-prosjektet. Dette var et forskningsprogram for å manipulere menneskets bevissthet.
MK-Ultra besto av over 140 delprosjekter med eksperimenter på mennesker der det ble brukt rusmidler, først og
fremst LSD, hypnose, elektriske støt, søvndeprivasjon og sensorisk deprivasjon, det vil si stimulusdeprivasjon.
Og målet med alt dette var å utvikle kontrollmekanismer over sinn og atferd.
Det som bare antydes i de offisielle dokumentene om MK-Ultra, rapporteres av mange
overlevende i rituell sammenheng som en reell opplevelse.
Og det som er slående, er at de bruker de samme teknikkene, de samme målene og i noen
tilfeller de samme gruppene av gjerningsmenn.
Det finnes selvfølgelig også overlevende fra selve MK Ultra-programmet, som nå kalles "Project Monarch".
Mary Sparrow er en av dem. Hennes uttalelse finnes på siden "50 Voices of Ritual Abuse" (https://www.50voices.org/).
Men også Cathy O'Brien og Katie Groves.
Og allerede i 1995 - dette er også viktig - hadde MK-Ultra-overlevende vitnet i Washington DC for
"Advisory Committee on Human Radiation Experiments".
Du kan fortsatt finne protokollene. Ikke noe av dette er en ny idé.
Det avgjørende poenget er at rituell vold og MK-Ultra ikke er separate fenomener.
De er knyttet sammen av en felles ideologi, satanismen som et system for makt og kontroll.
Og i begge sammenhenger finner vi også de samme grunnprinsippene, nemlig den totale underkuelsen av individet, dehumanisering
gjennom ekstrem vold og skapelsen av redskaper, det vil si mennesker som utfører ordre uten å huske dem i ettertid.
Psykologen Dr. Corydon Hammond snakket åpent om disse sammenhengene allerede i 1992 på
en konferanse i sin såkalte "Greenbaum-tale".
Han beskrev hvordan satanistiske kulter og hemmelige tjenesters programmer arbeidet hånd i hånd for å fremkalle
dissosiasjon og å programmere disse personlighetsstrukturene til bestemte oppgaver hos ofrene.
Mange overlevende forteller derfor også at gjerningsmennene var forankret både i militære og hemmelige
tjenestemiljøer, men også i kultene - med andre ord, om man vil, hadde de to sider av samme ideologi.
Et fremtredende eksempel - og jeg er sikker på at mange vil kjenne igjen navnet - er oberstløytnant
Michael Aquino, som også var yppersteprest i Set-tempelet.
Fullstendig satanist, ja!
Grunnlaget for denne kontrollen, kan man si, er dissosiasjon, avspaltning.
Gjennom ekstreme, for det meste gjentatte traumer, splittes bevisstheten til slutt i enkeltdeler.
Og disse indre delene kan så få nye identiteter, oppgaver og triggere av overgriperne.
Og veldig kort om de viktigste metodene, hvordan dette fungerer, hvordan det blir til.
Dette inkluderer "traumeinduksjon" gjennom tortur, smerte, mishandling, elektriske støt eller
nær-døden-opplevelser som drukning, samt hypnose og suggesjon.
Det hele kombineres med symboler, tall eller bokstavserier, som for eksempel "alfabetkoder", og så er denne berøvelsen av
stimuli, for eksempel i tanker eller kamre, sammenlignbar med hvordan det er skildret i serien
"Stranger Things"; inspirert av virkelige eksperimenter.
Deretter gis det medikamenter, ofte i kombinasjon med elektriske støt, for å øke
suggestibiliteten, det vil si evnen til å la seg påvirke.
Og så er det også programmeringen gjennom ritualer, der gjerningsmennene simulerer et åndelig nivå for å
implantere slike overnaturlige maktstrukturer i ofrene.
I min forskning har jeg deretter sammenlignet disse mekanismene med frigitte MK-Ultra-dokumenter.
Og det grunnleggende, kan man si, er veldig tydelig dokumentert.
Et sentralt element i mange offerrapporter er også såkalte selvdestruktions- eller selvmordsprogrammer,
som har til hensikt å kontrollere offeret permanent og forhindre enhver avsløring på denne måten.
Programmene utløses av triggere som nøkkelord eller symboler, bestemte lyder eller musikk, eller kontakt med bestemte personer
eller institusjoner, for eksempel i forbindelse med terapi.
Slik at når offeret forteller om sine opplevelser, begynner de plutselig å få panikk eller skade seg selv
fordi en indre del er programmert til å beskytte sannheten.
Andre roller disse indre delene har, er å være reportere, straffere eller programmerere.
Marcel, kan jeg avbryte deg et øyeblikk?
Gjerne.
Vi har sett musikere og skuespillere som har tatt sitt eget liv. Og så tenker man alltid: "De har
berømmelse nå, de har penger. Hvorfor tar de livet av seg nå?"
Er det noen sammenheng med dette "selvmordsprogrammet"? At de kanskje vil pakke ut og plutselig går dette programmet av?
Ja, det er et veldig gyldig spørsmål og også en veldig viktig observasjon, spesielt når det gjelder
kjendiser, der folk sier, som du nettopp nevnte:
"De har rikdom, de har oppmerksomhet, de burde faktisk være lykkelige, selv om det
sikkert er en viss grad av stress involvert."
Det kan være at slike programmer utløses i visse tilfeller - særlig når det er indikasjoner på at noen ønsker å pakke ut.
Dette er selvfølgelig vanskelig å bevise i ettertid.
Jeg tror likevel at dette er ganske isolerte tilfeller.
For noen er det en veldig sterk antakelse, for dem som allerede har gitt uttrykk for at de ønsker å snakke om
ting eller allerede har tatt opp visse kritiske spørsmål.
I mange tilfeller vil det imidlertid ligge noe annet bak.
Og man må spørre seg selv: "Hva er denne store indre konflikten som disse prominente
'kjendisene' har, og som til slutt fører til selvmord?"
Men dette fører inn i enda mørkere eller like mørke sirkler, der man må spørre seg selv: "Hva var prisen for denne berømmelsen?
Og oppstår det kanskje samvittighetskonflikter som følge av dette, eller finnes det kanskje til og med mekanismer som går
utover disse tankekontrollteknikkene, slik jeg har beskrevet dem, for å slavebinde slike mennesker
på et veldig, veldig dypt nivå, for å si det sånn?"
Det ville sprenge rammene for denne artikkelen, men det er et veldig, veldig viktig poeng.
[Ja, la oss gå videre fra selvmordsprogrammet til det større bildet.
Det er nemlig ikke bare overlevende her fra Tyskland eller, som Chantal Frei, fra Sveits, men også fra mange andre
land, som Storbritannia, USA, Nederland, Australia og Sveits.
I prinsippet kan man si at det finnes rapporter med lignende mønstre over hele verden - kort oppsummert.
I de fleste tilfeller er det familien som er gjerningsmannen.
Åsteder som private villaer, kirker, underjordiske rom, militære anlegg eller skoger blir nevnt.
I tillegg kommer tankekontroll, menneskehandel, barnepornografi, prostitusjon og såkalte snuff-filmer , men
også forbindelser mellom disse lokale kultene, der dette skjer, og internasjonale nettverk.
Og det hele, disse strukturene, overlapper igjen med organisert kriminalitet, men også med statlige eller
militære områder der det utføres eksperimenter på mennesker.
Et eksempel som Chantal Frei nevner, er forbindelsen til den amerikanske militærbasen "Dagger
Complex" i Darmstadt, der hun hadde slike opplevelser.
Cathy O'Brien nevner for eksempel også en rekke militærbaser i USA som åsteder, i tillegg til for eksempel NASA-anlegg.
I min bok "Uncle Sam's" analyserer jeg uttalelser fra Katie Groves, som rapporterer videoer om sine opplevelser i en såkalt
"snuff-fabrikk", der det ble produsert drapsfilmer med barn.
Hun beskriver hvordan disse barna systematisk ble mishandlet, torturert og drept i et underjordisk anlegg i Texas.
Og ifølge hennes forklaring var anlegget under kontroll av CIA, som sies å drive en internasjonal ring for handel med barn.
Et "fjernsynseksperiment" som hun bestilte, kunne faktisk bekrefte eksistensen av dette anlegget hinsides enhver tvil.
Og selv om disse utsagnene, bortsett fra "fjernsynet", er vanskelige å verifisere, må det sies at de i mange detaljer
samsvarer med mønstrene til andre overlevende, spesielt i kombinasjon med rituelle elementer, militær
kontekst, men også komplekse programmeringsmetoder.
I noen tilfeller blir samme eller spesifikke åsteder eller gjerningsmenn navngitt av overlevende som ikke kjenner hverandre.
I løpet av mine undersøkelser sendte jeg også en såkalt FOIA-forespørsel, det vil si en forespørsel om informasjon i
henhold til den amerikanske Freedom of Information Act, til CIA.
Og så ba jeg om å få utlevert alle dokumenter som gjaldt den tidligere nevnte MK Ultra-overlevende Cathy O'Brien.
Og CIAs svar er svært interessant.
Denne lød som følger: "Dokumentenes eksistens eller ikke-eksistens kan verken bekreftes eller bestrides.
Eksistensen eller ikke-eksistensen av slike dokumenter er for tiden selvklassifisert og dermed beskyttet mot offentliggjøring."
Og hvis du tenker på dette svaret, betyr det at det offisielt står:
"Det finnes åpenbart dokumenter, men de kan ikke offentliggjøres av hensyn til rikets sikkerhet."
Ellers ville de ganske enkelt ha sagt: "Ingen registreringer funnet". Så "det er ingenting".
Og det faktum at det i det hele tatt finnes noe som helst i forbindelse med Cathy O'Brien, er en veldig sterk
indikasjon på at det er noe i historien hennes, for eksempel.
I tillegg til det psykologiske og det tekniske nivået, må det også sies at den
åndelig-ideologiske bakgrunnen spiller en svært sentral rolle.
Mange gjerningsmenn ser seg selv som en del av en satanisk eller luciferisk orden som ønsker å
oppnå makt gjennom lidelse, død og undertrykkelse.
For dem er disse ritualene mer enn bare symbolikk.
De tror på energi eller kraft som kan oppnås gjennom dette offeret.
Og det er nettopp denne troen som går i arv gjennom generasjonene i sektfamiliene, og som
så kombineres med et elitistisk verdensbilde:
De utvalgte er nemlig - sett fra deres synspunkt - hevet over de andre menneskene - som de imidlertid
også frykter på grunn av sin tallmessige overlegenhet.
Ja.
Konsekvensene for ofrene, nemlig ofrene for disse systemene, er også viktige.
De lider av de mest alvorlige konsekvensene av traumer, som kompleks dissosiasjon . Flashbacks - nevnt av
Sandra og Chantal - av angstlidelser, tvangshandlinger.
Det kan oppstå fysiske sykdommer som følge av disse årene med overgrep.
Og ofte også dype identitetskriser.
Og mange av de rammede utvikler derfor også denne dissosiative identitetsstrukturen, slik overgriperne har ønsket.
Det betyr at du vil ha et stort antall mennesker på innsiden som også vises på utsiden.
Så når vi snakker om rituell vold og tankekontroll - og jeg nærmer meg langsomt slutten - handler det ikke bare om å avdekke
enkelttilfeller, men om det sentrale spørsmålet om hvor mye disse kreftene vet om menneskets bevissthet, og hvordan
de så misbruker denne kunnskapen for å oppnå et bestemt mål.
Nemlig etableringen av et - sett fra deres ståsted - satanisk verdensimperium.
Det er svært viktig at vi har uavhengig forskning på dissosiasjon og traumebasert
programmering, og at det finnes trygge rom for overlevende.
Men også mot til å samarbeide på tvers av institusjonelle grenser, for taushet beskytter bare overgriperne.
Utdanning og bevisstgjøring er det første skrittet mot å bryte denne sirkelen.
Og arbeidet mitt ser også på seg selv som et bidrag til en mer omfattende avklaring av disse mekanismene.
Rituell vold er ikke et marginalt problem, men et speil for hva som skjer når hemmelige, okkulte grupper utvider
sin innflytelse i samfunnet vårt uten å bli lagt merke til.
Ja, sir.
Derfor er det også opp til oss å se nærmere på saken, ta ofrene på alvor og sørge for at disse funnene når ut til allmennheten.
Dette truer tross alt friheten til hvert enkelt individ.
Rituell vold og tankekontroll er, som allerede nevnt i foredraget, uttrykk for den samme destruktive ideen: at et
menneske kan domineres, knekkes og at dets sjel kan overtas.
Og likevel svekker hver eneste sannhet som kommer frem - og det er det positive aspektet ved det hele, så å si - dette systemet.
Til syvende og sist begynner opplysningen når vi setter ord på det usigelige, og når
overlevende - som Sandra og Chantal - våger å snakke.
Og det krever plattformer som denne. Så nok en gang, takk til deg.
Og jeg vil takke alle som lytter, for at de er villige til å lytte, men også til å se
og ikke lukke øynene. Tusen takk for det.
Ja! Takk skal du ha!
Takk, Marcel, på bare noen få minutter har du virkelig knyttet an til det min far sa i begynnelsen av denne konferansen.
Han har nettopp vist, med våre tiår med forskning, hvordan disse hemmelige strukturene
til syvende og sist er forankret i satanismen.
Og vi har hørt det fra deres egen munn at de ønsker å etablere en satanisk verdensorden.
Men de er i mindretall.
Vi er dem langt overlegne, hvis vi bare innser det!
Hvis bare lyset slipper inn, vil hele denne kriminelle konstruksjonen kollapse. Og vi står på randen av det.
Og det er derfor: Hvis dere alle sprer dette foredraget og hele AZK slik at det blir virkelig
lett, så vil denne sataniske verdensordenen kollapse.
Takk for at du kjemper for å få denne grusomme praksisen frem i lyset.