2025. gada 15. novembrī MWGFD rīkoja preses simpoziju Pasavas tuvumā, tieši pie skaistās Donavas,
par tēmu "Izmēģināts likums par masalu aizsardzību".
Kā uzskata darba grupa, kurā ietilpst ārsti, zinātnieki un juristi, šis likums ir pretrunā ar konstitūciju
un aizskar fizisko neaizskaramību un vecāku tiesības.
Viņi aicina to nekavējoties atcelt. Kla.TV bija klātienē un atbalsta šo pasākumu, pārraidot
atsevišķas prezentācijas, kuras ir vērts noskatīties.
Zem programmas atradīsiet informatīvas skrejlapas par šo tēmu un veidiem, kā arī veidiem, kā arī jūs varat atbalstīt šo pasākumu.
Zemāk lasiet Prof. Dr. Paula Kullena (Prof. Dr. Paul Cullen) rakstu "Medicīniskie un sociālie
apsvērumi par obligāto vakcināciju pret masalām".
Nākamais runātājs ir mūsu draugs, profesors Dr. Pols Kūlens. Viņš ir ārsts un publicists, dzimis Īrijā.
Dublinas Universitātes koledžā viņš studēja medicīnu un Londonas Karaliskajā koledžā ieguva otru grādu
bioķīmijā, specializējoties molekulārajā bioloģijā.
Viņš ir iekšķīgo slimību ārsts ar papildu kvalifikāciju infektoloģijā, laboratorijas
medicīnas speciālists un klīniskais ķīmiķis.
Viņš vada lielu medicīnas laboratoriju Minsterē un arī lasa lekcijas laboratorijas medicīnā Minsteres universitātē.
Papildus 250 zinātniskajām publikācijām viņš ir arī vairāku mācību grāmatu autors.
Viņu īpaši interesē ētiskie jautājumi medicīnā un biotehnoloģijās, tāpēc viņš savai lekcijai, kuru tagad varam
gaidīt, ir devis nosaukumu "Medicīnas ētika un sociālie apsvērumi par obligāto vakcināciju pret masalām". Paul, vārds ir tavs.
Paldies, Ronijs, un paldies par iespēju piedalīties šodienas simpozijā.
Tātad mana prezentācija nav par obligāto vakcināciju pret masalām, pat ne par vakcināciju kā tādu.
Runa ir par to, ar ko mēs varam samierināties, ar ko mums kā pacientiem ir jāsamierinās un ar ko mums nav jāsamierinās.
Un tas patiešām ir par šādu ētisku apsvērumu pamatiem un to nozīmi sabiedrībā.
Un sāksim ar ārsta un pacienta attiecībām.
Mūsu sabiedrībā nav tādu attiecību starp svešiniekiem, kas būtu tik intīmas kā ārsta un pacienta attiecības.
Ārsts uzzina lietas, ko bieži vien nezina pat pacienta sieva.
Un viņam tas ir jāpiedzīvo, jo tikai tad viņš vispār spēs nodrošināt pareizu ārstēšanu.
Un tas prasa absolūtu uzticēšanos, kas nav iespējama ne ar vienu citu, ne ar juristu, ne ar nodokļu konsultantu, ne kur citur.
Un šīs attiecības tiek attaisnotas no otras puses, kad pacientam ir jāpieņem, ka ārsts darbojas fiduciāri
viņa interesēs un patiešām viņa personiskajās interesēs.
Un tas, tā sakot, ir visa procesa pamats, šīs īpašās uzticības attiecības starp ārstu un pacientu.
Un šī iemesla dēļ, īpaši pēc Otrā pasaules kara... - protams, Otrā pasaules kara laikā medicīnā
bija daudz pārkāpumu gan Vācijā, gan arī Japānā.
Šo pārkāpumu dēļ ir kodificēti daži principi, kas vienmēr ir pastāvējuši.
Un es esmu izvēlējies trīs, kas vismaz manuprāt veido mūsdienu medicīnas pamatu, ētisko pamatu.
Pirmais princips ir tiesību uz fizisko neaizskaramību princips.
Tāpēc viņi saka: mans ķermenis, mana izvēle. Tas, protams, tā ir patiesībā.
Pacientam ir beznosacījumu suverenitāte pār savu ķermeni un fizisko integritāti.
Kā medicīnas studente es uzzināju, ka nav atļauts pat ķemmēt pacientam matus, ja viņš to nevēlas.
Un noteikti ne injicēt kaut ko zem ādas, kā teica profesors Bhakdi.
Un tas ir ļoti, ļoti svarīgs princips: mums ir suverenitāte pār savu ķermeni!
Otrs princips, un tas ir tiesības... - no neizsakāmiem pētījumiem, no kuriem daži tika veikti Otrā
pasaules kara laikā... bet ne tikai, arī Amerikā.
Bija ļoti slavens Tuskeidī eksperiments, kurā melnādainie cilvēki bez viņu ziņas tika inficēti ar sifilisu un
netika pienācīgi ārstēti, lai redzētu, kā tas dabiski attīstās.
Informētas piekrišanas princips radās no visām šīm neveiksmēm - un tas nebija brīvprātīgi, viņi mācījās no savām kļūdām.
Ko nozīmē informēta piekrišana? Informēta piekrišana, ja jūs to zināt, ir tiešas, personiskas attiecības starp ārstu un pacientu.
Ārstam mutiski jāinformē pacients par ieguvumiem, riskiem un blakusparādībām.
Pēc tam viņš var dot viņam kaut ko rakstveidā.
Taču izšķirošais faktors ir šis mutiskais paskaidrojums, kurā pacientam ir arī iespēja uzdot jautājumus
un, ja lasāt Vācijas tiesību aktus, viņam ir arī laiks apsvērt, vai viņš to vēlas vai nē.
Un tad mēs nonākam pie trešā principa, kas ir ļoti vecs un pastāvēja jau senos laikos,
piemēram, Hipokrāta medicīnā. Un tas ir pamatprincips:
Vispirms nekaitē - "Primum nihil nocere" ir latīņu frāze. Ko tas nozīmē? To bieži vien saprot nepareizi.
Piemēram, attiecībā uz Kovidu tika teikts, ka mums ir jāvakcinē visa populācija, tad nekāds
kaitējums netiks nodarīts. Nē, tas nav tas, ko tas nozīmē.
Tas nozīmē, ka ārstam ir jābūt pārliecinātam, ka konkrētajam pacientam, kas atrodas jūsu
priekšā, šī ārstēšana dos vairāk labuma nekā kaitējuma.
Un, ja neesat pārliecināts, ka tas tā nav, tad jums nevajadzētu veikt ārstēšanu, pat ja jums ir
pamatots iemesls domāt, ka tā varētu dot kādu labumu.
Tā sauc šo principu, un tas ir nedaudz aizmirsts.
Romiešiem bija teiciens: pacienta labklājība ir augstākais likums - latīņu valodā "salus aegroti suprema lex".
Tas nozīmē, ka uzmanības centrā ir atsevišķs pacients, nevis sabiedrība vai kopiena.
Tās ir personiskas attiecības, kas balstās uz uzticēšanos, kā mēs tikko dzirdējām.
Un, protams, viss, ko es teicu, vēl lielākā mērā attiecas uz gadījumiem, kad pacients nav spējīgs
dot piekrišanu, jo īpaši, ja runa ir par bērniem.
Un vakcinācija pret masalām, protams, attiecas uz bērniem.
Un ka, ja mēs tagad... Problēma, kas mums tagad ir, šīs ļoti, ļoti intīmās, ļoti trauslās attiecības starp ārstu
un pacientu, un tagad valsts nāk un iejaucas, tā sakot.
Un tas nav tikai hipotētisks apsvērums.
Daudzi no jums būs dzirdējuši, ka šā gada 8. oktobrī Federālā Tiesa pieņēma nolēmumu, ar kuru vakcinētājus atbrīvoja no
atbildības koronavīrusa laikmetā, ja vakcinācija radījusi kaitējumu, norādot, ka atbildīgs ir nevis ārsts, bet valsts.
Un tas nozīmē, ka jums ir nedaudz jāpārdomā, ko tas nozīmē.
Ārsti - un tas ir ļoti svarīgs princips, ko ievēro visas ārstu asociācijas. Tas ir terapeitiskās brīvības princips.
Tas nozīmē, ka, ja pacientam ir šī uzticība un ja ārsts strādā, uzticoties pacientam, tad viņam ir jābūt
iespējai izlemt piemērot terapiju, ko viņš dabiski uzskata par pareizu, šo terapeitisko brīvību.
Taču terapijas brīvība, tāpat kā jebkura cita veida brīvība, paredz atbildību.
Nav brīvības bez atbildības par maniem lēmumiem.
Bet, ja man nav atbildības, tad, gluži otrādi, man automātiski nav terapeitiskās brīvības.
Citiem vārdiem sakot, šajā jaunajā pasaulē terapeitiskās attiecības, kuras es mēģināju ieskicēt, vairs nav
starp ārstu un pacientu, bet pēkšņi starp ārstu un valsti, citiem vārdiem sakot, starp autoritāti un subjektu.
Tātad tās ir pilnīgi atšķirīgas attiecības. Uzticība ir zudusi, un uzticības pamats,
ārsta un pacienta attiecību pamats, ir zudis.
Tas ir, Es secinu, četri secinājumi.
Vismaz manuprāt, obligātā vakcinācija pret masalām būtībā ir saistīta ar sociālpolitiskiem un ētiskiem jautājumiem, kas
nevarētu būt fundamentālāki. Tie ir ļoti svarīgi jautājumi.
Pirmais jautājums: kas kontrolē mūsu un mūsu bērnu ķermeņus?
Vai mēs izlemjam, vai valsts? Otrais jautājums ir: kam ārsts ir parādā?
Vai ārsta pienākums ir pret saviem pacientiem, kā tam vajadzētu būt, vai arī viņš ir
atbildīgs pret valsti? Tas ir ļoti būtisks jautājums.
Treškārt, ja ārsts ir valsts pagarinātā roka, tad kur ir uzticība?
Un kur tad paliek ārsta un pacienta attiecības?
Vai mums vispār būtu jāapsver, vai pacientam ir tiesības atteikties liecināt ārstam vai citiem ierēdņiem?
Un jūs jau varat iedomāties, ka tad normālas attiecības vairs nav iespējamas, jo, ja ārsts strādā šādā sistēmā, tad
jums ir jāuzdod jautājums: Vai viņš vispār vēl ir ārsts?
Vai arī viņš ir tikai medicīnas tehniķis, kas strādā valsts uzdevumā? - kas ir pavisam kas cits...
Un ar to es beidzu savu piezīmi. Liels paldies jums!
Četras stundas ļoti kompetentu zināšanu, kas saīsinātas līdz 40 minūtēm.
Skatieties Kla.TV kopsavilkumu par MWGFD simpoziju par "Masalu aizsardzības likumu" uz izmēģinājumu stenda.
Jūs pats vēlaties kļūt aktīvs?
(no montāžas - beigās) Tad kā jūs varat atbalstīt mūsu kampaņu, lai atceltu likumu par masalu
aizsardzību un tajā formulēto vakcinācijas pienākumu?
Tāpēc, lūdzu, apskatiet tīmekļa vietni, kas pieejama no šodienas: https://masernschutzgesetz.mwgfd.org.
Šajā vietnē jūs varēsiet būt informēts par visām mūsu aktivitātēm un rezultātiem.
Mēs esam sagatavojuši skrejlapu, kurā iekļauta arī mūsu darba grupa un kuru var izplatīt, lai organizētu parakstu
vākšanas kampaņas - citiem vārdiem sakot, vislabāk ir rīkot kampaņas visā Vācijā. Šo skrejlapu var lejupielādēt.
Varat arī lejupielādēt parakstu vākšanas lapas. Un ir svarīgi, lai mūsu petīcijas prasības, kuras es tagad esmu iesniegusi
arī Bundestāgā, vienmēr būtu uz parakstu vākšanas lapām.
Tāpēc runājiet ar saviem deputātiem, runājiet ar politiķiem! Mums jāizdara spiediens no apakšas!
Aprunājieties ar ārstiem, runājiet par to ar draugiem un darba grupā!
Runājiet ar skartajām ģimenēm, ar visām jaunajām ģimenēm!
Tas skar 700 000 cilvēku gadā. Un dariet šo jautājumu zināmu sabiedrībai!
Kla.TV darbojas bez maksas un brīvprātīgi.
Mūsu programmu izplatīšana ir mūsu vienīgais atalgojums.
Liels paldies.