2025. gada 15. novembrī MWGFD rīkoja preses simpoziju Pasavas tuvumā, tieši pie skaistās Donavas,
par tēmu "Izmēģināts likums par masalu aizsardzību".
Kā uzskata darba grupa, kurā ietilpst ārsti, zinātnieki un juristi, šis likums ir pretrunā ar konstitūciju
un aizskar fizisko neaizskaramību un vecāku tiesības.
Viņi aicina to nekavējoties atcelt. Kla.TV bija klātienē un atbalsta šo pasākumu, pārraidot
atsevišķas prezentācijas, kuras ir vērts noskatīties.
Zem programmas atradīsiet informatīvas skrejlapas par šo tēmu un veidiem, kā arī veidiem, kā arī jūs varat atbalstīt šo pasākumu.
Nākamais runātājs ir mans MWGFD kolēģis Andreas Diemers.
Šodien tas jau tika minēts vairākas reizes.
Viņš daudz strādāja kopā ar Hansu Tolzinu.
Viņš ir fiziķis un ārsts, vispārējās medicīnas speciālists, un viņam ir arī papildu kvalifikācija naturopātijā.
Viņš ir bijušais Dzīves un veselības mākslas akadēmijas Gernsbahā direktors un Vācijas Neatkarīgās
vakcinācijas informācijas darba grupas pārstāvis.
Un šodien viņš mums pastāstīs par savu pieredzi ar bērnu slimību masalām, ko viņam bija atļauts piedzīvot kā ģimenes ārstam.
Es ar nepacietību gaidu jūsu lekciju, dārgais Andreas.
Paldies! Jā, ļoti īsi daži komentāri, ko es kā ģimenes ārsts izteicu par masalām un vakcināciju pret masalām.
Ir labi zināms, ka laikā, kad es atvēru praksi, mirstība no masalām bija praktiski nulle.
Masalu gadījumu skaits turpina samazināties. Tātad 2024. gadā joprojām būs aptuveni 500 gadījumu, plus mīnus mīnus nedaudz.
Bet 500 gadījumi 88 vai 82 miljonu iedzīvotāju vidū nav problēma, nav nekādu draudu.
Tāpēc nav nepieciešams steidzami rīkoties un vakcinēt visus, jo īpaši ne ar varu.
Un šo samazināšanos nav izraisījusi vakcinācija. Tas viss ir noticis neatkarīgi no vakcinācijas.
Tie bija dzīves apstākļi. Tātad labāka higiēna, labāks uzturs, kara un baiļu trūkums.
Šīs ir svarīgākās lietas. Mana vēlme vakcinēties - parasti arī ar citām vakcīnām - turpināja samazināties līdz nullei.
Man vienmēr ir nācies apzināties, ka dati par vakcinācijas vērtību ir ļoti trūcīgi.
Tātad, lai atbalstītu vakcināciju, ir nepieciešami trīs faktori - Hanss Tolzins to tikko ļoti labi
ilustrēja -: vajadzība, ieguvums un neliels risks.
Un tas viss ir pienācīgi jāanalizē. Un visi trīs minētie aspekti nav doti, galvenokārt nav pienācīgi izpētīti ieguvumi un riski.
Tomēr pediatri vienmēr ir aicinājuši vakcinēties - un turpina to darīt arī šodien.
Dažos gadījumos vecāki ir burtiski izraidīti no pediatriskās prakses vai izmesti ārā un
apsaukāti par algotņiem vai antisociāliem līdzpilsoņiem.
Tā ir vienkārši katastrofa. Jums kā ārstam nekad nevajadzētu kaut ko tādu teikt.
Tāpēc viņi nāca pie manis, jo bija dzirdēts, ka es vispirms uzklausīju vecāku jautājumus,
argumentus vai iebildumus pret vakcināciju.
Pēc tam man arī atkārtoti bija masalu saslimšanas gadījumi.
Par vakcināciju ir zināms pietiekami daudz, lai secinātu, ka tā nav ne nepieciešama, ne arī tās ieguvums ir pietiekami pierādīts.
Antivielas neko nesaka, un uz vīrusu slimībām galvenokārt atbild šūnu imūnsistēma.
Ne par humorālo - tā tagad ir medicīnas ekspertīze!
Tātad T limfocīti ir izšķirošie cīnītāji pret vīrusu slimībām, nevis antivielas.
Tāpēc ir pilnīgi bezjēdzīgi mēģināt noteikt vai pierādīt antivielu esamību pēc vakcinācijas. Antivielas neko nesaka.
Ja es veicu pētījumu un gribu noskaidrot, vai vakcinācija aizsargā, tad man ir arī jāizpēta,
vai tā aizsargā, nevis jāveic asins analīzes.
Tāpēc man ir jāveido divas grupas - vakcinētie un nevakcinētie - lielas grupas ilgā laika periodā - 10 gadi - 10 000 pētāmo
personu - un tad jāskatās, kurš saslimst šeit un kurš šeit.
Tas ir vienīgais, ko es varu pieņemt par ieguvumu un riska pētījumu par vakcināciju.
Viss pārējais patiesībā ir muļķības vai apžilbinājums.
Un mums ir vakcinācijas blakusparādības - tagad es runāšu īsi.
Taču mēs gūstam labumu arī no masalām - es nevēlos to nepieminēt.
Bērniem, kuri ir saslimuši ar masalām, vēlāk dzīvē ir labāka veselība.
Tomēr parasti tas netiek minēts un bieži vien netiek iekļauts riska un ieguvumu analīzē.
To ir arī grūti kvantitatīvi novērtēt.
Taču fakts ir tāds, ka bērniem, kuri ir saslimuši ar masalām, ir daudz mazāka iespējamība vēlāk saslimt ar vēzi, viņiem
ir daudz mazāka iespējamība saslimt ar diabētu, viņiem ir daudz mazāka iespējamība saslimt ar autoimūnām slimībām.
Tātad viss, ko es varu teikt, ir: lai sākas masalas!
Šīs slavenās masalu ballītes rīkoja vecāki, kuriem bija kāda nojausma un kuri vēlējās, lai viņu bērns
pēc masalu pārciešanas kļūtu imunoloģiski stabilāks.
Un masalas ir slimība ar spēcīgu imunoloģisko iedarbību.
To var noteikt pēc augstās temperatūras. Pēc brīža pievērsīšos tam.
Es arī paklūstu par vakcināciju pret masalām, jo nav vienas vakcīnas.
Ir tikai trīskāršas vai četrkāršas vakcīnas.
Tas nozīmē, ka, ja es tagad nonāku pie secinājuma, ka man ir nepieciešams vakcinēties pret masalām, neskatoties uz visiem
līdzšinējiem skaidrojumiem, tad es vienlaikus vakcinēšos arī pret masaliņām un masaliņām, kaut arī tas nav nepieciešams.
Un jebkura medicīniska iejaukšanās bez nepieciešamības atkal ir miesas bojājums. Tātad arī tas nav iespējams.
Tātad pēc visa teiktā arī šīs slavenās vakcinācijas atbrīvojuma apliecības var pamatot tikai ar to, ka ir problēmas
ar vakcināciju pret masalām, nevis ar pacienta veselības stāvokli. Tas var būt pilnīgi vesels bērns.
Tātad, ja pasākums A personai B nav lietderīgs vai nav atļauts, vai rada neizdevīgus
apstākļus, tad es varu izsniegt šādu sertifikātu.
Diemžēl tas vēl nav nonācis līdz tiesām un tiesnešiem.
Tomēr es uzskatu, ka tas var būt juridiski saistošs. Es joprojām esmu ziņkārīgs, ko par to teiks Beate Bahnere.
Nu, man praksē bija masalu gadījumi. Ko es ar tiem darīju?
Pirmais punkts: vissvarīgākais ir novērst vecāku bailes!
Masalām ir augsts drudzis un stulbi izsitumi.
Tas izskatās diezgan "crap" - sorry!
Kā mamma tu baidies. Un tad pirmais, kas man jādara, ir jādodas pēc mammas - es to pašu darīju ar sievu, kad manai meitai bija
masalas un 41 grāda temperatūra, un man nācās nomierināt sievu.
Mātes bailes viens pret vienu tiek pārnestas uz bērnu.
Bērni visu jūt, visu zina, pat ja jūs viņiem sakāt citādi.
Un bērna bailes atkal ir šķērslis atveseļošanās procesā.
Tas ir pats pirmais un vissvarīgākais punkts.
Otrais punkts: nesamaziniet augsto temperatūru! Drudzis ir apsveicams palīgs infekcijas
slimības gadījumā, lai tiktu galā ar infekciju.
Ja atņem ieroci, imūnsistēma vairs nevar darboties.
Tāpēc drudža samazināšana man gandrīz vienmēr ir kontrindicēta un nepareiza.
Iespējams, temperatūru var pazemināt par pus grādu ar teļu kompresēm vai klizmu - tas labi iedarbojas uz maziem bērniem.
Bet, lūdzu, nelietojiet paracetamolu, bēdīgi slaveno drudža svecīti vai drudža sulu! Tas nav labi.
Iespējams, paracetamolam pat pašam ir blakusparādības, tāpēc mēs vairs nevaram atšķirt,
vai tik bīstamas ir masalas vai ārstēšana?
Tāpat ir arī ar drudža samazināšanu. Nākamā lieta, ko es darīju, bija dot bērniem A vitamīnu.
Tas ir ļoti vienkārši. Nabadzīgajās valstīs joprojām ir liels A vitamīna deficīts. Reizēm arī pie mums.
Tāpēc nav kļūdaini to darīt bez nepieciešamības.
Tas ir pieejams pilienu veidā, viegli lietojams, lēts un lēts.
Jūs to nedaudz aprēķināt atkarībā no ķermeņa svara divas vai trīs dienas, tad ar to pietiek.
Pēc tam es lietoju homeopātiskos līdzekļus saskaņā ar savām pieticīgajām zināšanām par homeopātiju.
Es neesmu apmācīts homeopāts. Ir arī kompleksi ārstniecības līdzekļi, kurus varat lietot un
kuri visi atbalsta atveseļošanos un dziedināšanu.
Tad man vienmēr bija svarīgs gultas režīms. Un atpūta gultā nozīmē atpūta gultā. Un nevis:
dīvāns ar ieslēgtu televizoru. Gulta - atpūta.
Gulta un atpūta. Smagi slimam bērnam ir nepieciešama atpūta.
Un, iespējams, tam būs nepieciešams vēl nedaudz vairāk.
Jums ir arī jārūpējas par bērnu labvēlīgā un mājīgā veidā.
Sēž pie gultas un jautā: "Vai tev ir silti? Vai tev ir auksti? Vai tev slāpst? Ko tu gribētu dzert?
Vai esat izsalcis? Vai jums ir pārāk gaišs? Nedaudz aizvilkt aizkaru? Vai jums nav pārāk skaļi?"
Tad aizveru durvis uz dzīvojamo istabu vai virtuvi.
Tās ir lietas, kas bērnam ir nepieciešamas un kas palīdz bērnam kļūt labākam. Un to ir ļoti viegli izdarīt.
Pēc tam, pat ja bērns pēc četrām dienām vairs nav lipīgs, es tomēr atstāt to mājās.
Viena vai pat divas nedēļas. Tam ir nepieciešama atpūta, tā sakot.
Un, ja vecāki saka: "Mums tas nav iespējams, mēs abi strādājam," tad es uzreiz nepiekrītu.
Tā nav taisnība. Mums ir juridiski garantēta nepārtraukta algu izmaksa,
15 dienas gadā vienam vecākam. Tā nav problēma.
Tad kāds var palikt mājās ar bērnu un ļaut bērnam kļūt pilnīgi veselam. Tas ir ļoti svarīgi.
Labi, tātad vakcinācija pret masalām - es jau teicu - ir jāveic.
Un ir jāatceļ pienākums vakcinēties pret masalām saskaņā ar likumu par masalu aizsardzību.
Un, manuprāt, es jau esmu pateicis vissvarīgāko. Liels paldies!
Paldies, Andreas. Tik lieliski vārdi, tie gāja kā eļļa. Brīnišķīgi.
Atceros arī, ka maniem bērniem bija masalas, tā nemaz nebija liela problēma.
Un es vienmēr rūkoju par visu šo drudža samazināšanu.
Nevienam no saviem bērniem es pat nenosaku temperatūru, dažiem no viņiem bija drudzis, bet es to nemaz nemērīju.
Mēs to nekad neesam samazinājuši, bet mēs zinām, ka tā ir svarīga dziedinoša reakcija.
Un patiesībā mums, kas esam apvienojušies, ir jāpieprasa, lai mūsu bērniem atkal būtu tiesības uz normālām bērnības slimībām.
Tā kā viņi kļūst spēcīgāki, kā jūs tikko minējāt, viņi ir daudz mazāk uzņēmīgi pret noteiktām slimībām.
Piemēram, attiecībā uz cūciņām es kā ginekoloģe zinu, ka meitenēm, kuras ir saslimušas ar
cūciņām, ir mazāks olnīcu vēža, olnīcu vēža utt. risks.
Tātad šīs bērnu slimības ir svarīga imūnsistēmas apmācība mums, cilvēkiem, un mums ir jāpārtrauc šī trakā vakcinācijas
programma pret bērnu slimībām, īpaši tik agrā vecumā.
Tas ir ļoti svarīgi, un es pateicos jums par to.
Svarīgs faktors, kuram mēs, iespējams, neesam pievērsušies, ir tas, ka vakcinācijas un no tās izrietošā zemāka antivielu līmeņa
rezultātā jaunajām māmiņām tagad ir problēma vai mātēm ir problēma, jo viņas vienkārši vairs
nespēj nodot savam bērnam aizsardzību no ligzdas.
Aizsardzība ir tas, ko mātes faktiski nodod savam bērnam grūtniecības laikā un arī pēc dzemdībām, tostarp
arī barojot bērnu ar krūti, izmantojot antivielas, kas tiek nodotas caur placentu vai mātes pienu.
Un parasti māte pasargā savu bērnu no visām slimībām, ar kurām viņai ir nācies saskarties savā līdzšinējā dzīvē.
Ja viņai ir bijušas masalas bērnībā, viņai ir laba aizsardzība, tāpēc zīdainis, zīdaiņa zīdīts bērns, nekad nesaslims ar masalām.
Taču tagad, kopš vakcinācijas un ar to saistītās bieži vien ļoti samazinātās antivielu veidošanās, samazinātās imunitātes, arī
zīdaiņi atkal saslimst ar masalām, kas nozīmē, ka viņiem ir nedaudz paaugstināts komplikāciju risks šajā agrīnajā posmā.
Arī šis jautājums ir jārisina, un mēs to esam iekļāvuši savā informatīvajā vēstulē politiķiem.
Četras stundas ļoti kompetentu zināšanu, kas saīsinātas līdz 40 minūtēm.
Skatieties Kla.TV kopsavilkumu par MWGFD simpoziju par "Masalu aizsardzības likumu" uz izmēģinājumu stenda.
Jūs pats vēlaties kļūt aktīvs?
Tad kā jūs varat atbalstīt mūsu kampaņu, lai atceltu likumu par masalu aizsardzību un tajā noteikto obligāto vakcināciju?
Tāpēc, lūdzu, aplūkojiet tīmekļa vietni, kas pieejama no šodienas: https://masernschutzgesetz.mwgfd.org.
Šajā vietnē jūs varēsiet būt informēts par visām mūsu aktivitātēm un rezultātiem.
Mēs esam sagatavojuši skrejlapu, kurā iekļauta arī mūsu darba grupa un kuru jūs varat izplatīt, un kuru var izmantot, lai
organizētu parakstu vākšanas kampaņas - citiem vārdiem sakot, vislabāk ir rīkot kampaņas
visā Vācijā. Šo skrejlapu var lejupielādēt.
Varat arī lejupielādēt parakstu vākšanas lapas.
Un ir svarīgi, lai mūsu petīcijas prasības, ko es tagad esmu iesniedzis Bundestāgam, vienmēr būtu parakstu lapās.
Tāpēc runājiet ar saviem deputātiem, runājiet ar politiķiem!
Mums ir jāizdara spiediens no apakšas! Runājiet ar saviem ārstiem, runājiet par to draugu lokā un darba grupās!
Runājiet ar skartajām ģimenēm, ar visām jaunajām ģimenēm!
Tas skar 700 000 cilvēku gadā. Un dariet šo jautājumu zināmu sabiedrībai!