Úgy tűnik, egyre több aggódó szülő és szakértő, például neveléstudósok, gyermekpszichológusok és tanárok nem bíznak többé
a széles körben hirdetett és az óvodákban és általános iskolákban már megkövetelt "szexuális sokszínűségre
nevelésben", amint azt az alábbi e-mail sorok is sugallják:
"... a szexuális nevelés az iskolai és az iskolán kívüli nevelőmunka fontos része - de egyre nagyobb nyomás nehezedik rá.
Az antikeverek, antifeministák és jobboldali szereplők támadják a sokszínűség-orientált szexuális nevelést, és megpróbálják
lejáratni a tudományosan megalapozott oktatási programokat."
Ezekkel a sorokkal kezdődik az a levél, amelyet a Rajna-vidék-Pfalz tartományi oktatási minisztérium küldött
valamennyi rajna-vidék-pfalzi iskolának, hogy 2025. szeptember 29-én "A szexuális nevelés erősítése - a
sokszínűség védelme" címmel szimpóziumot hirdessen.
A levél így folytatódik: " Milyen narratívák és ideológiák állnak e támadások mögött?
És hogyan lehet továbbra is biztonságosan és hatékonyan megvalósítani a bizonyítékokon
alapuló, életkornak megfelelő szexuális nevelést?
A szimpóziumot a pro familia Landesverband Rheinland-Pfalz szervezi az Oktatási Minisztériummal és a Pädagogisches
Landesinstitut Rheinland-Pfalz-szal együttműködve."
Most, ebben a finomkodó levélben az aggódó szülőket és a figyelmeztető szakértőket máris "queer-ellenséges,
antifeminista és jobboldali szereplőkké" nyilvánították, akiknek bizonyos "narratívákhoz és ideológiákhoz" kell tartozniuk.
Máskülönben nem bírálnák az úgynevezett "bizonyítékokon alapuló, életkornak megfelelő szexuális nevelést".
A bizonyítékokon alapuló, azaz tudományosan megalapozott tényeket, amelyeken ennek az "életkornak megfelelő
oktatásnak" alapulnia kellene, az AG Kindeswohl dokumentálja többek között a honlapján és számos Kla.TV-műsorban.
Összefoglaljuk: Prof. Dr. Uwe Sielert a "szexuális nevelés a sokszínűségért" központi alakja.
Ő vezette a Szexuális Nevelési Társaságot, és tanácsadóként, oktatóként és tudományos tanácsadóként szinte
valamennyi szexuális nevelési intézményben képviselteti magát.
A Szövetségi Egészségnevelési Központ (BZgA) számára ír, és szorosan együttműködik a pro familia-val.
Szexuális nevelése azon a kijelentésen alapul: "A gyerekek szexuálisak. Nincs szexuális élet szexualizáció nélkül".
Sielert "szexuális felvilágosításra szólít fel a kezdetektől fogva", amelynek messze túl kell mutatnia a nemi
szervek, a szexuális tevékenységek, a sérülésveszélyek és a tiltott tevékenységek egyszerű megnevezésén.
A BZgA-val való együttműködés révén Sielert elképzelései bekerültek a "WHO Standards for Sexuality
Education in Europe" (A szexuális felvilágosítás WHO-szabványai Európában) című dokumentumba is.
Az iskolákban és az óvodákban a szexuális nevelési koncepciók ezeken a szabványokon alapulnak.
Ezek a WHO-szabványok az alábbi korcsoportokban állítólag "életkornak megfelelő" szexuális nevelést írnak elő:
0 - 4 év: kora gyermekkori maszturbáció, "doktori játékok"
4-6 éves korig: Homoszexualitás, szexuális érzések (vágy, izgalom)
6-9 éves korig: fogamzásgátlás, nemi közösülés
9 - 12 éves korig: Nemek, vágy, maszturbáció, orgazmus
12-15 évesek: Nemi identitás és szexuális irányultság
15 éves és idősebb: tranzakciós szex, pornográfia, szexuális függőség, más szexuális viselkedés
Sielert elképzeléseivel utat tört magának a család- és oktatáspolitikában, és Dortmundban
megalapította a Szexuális Nevelési Intézetet .
Az ISP vezetésével a szexuális nevelési programok szolgáltatói megalapították a Szexuális Nevelési Társaságot, és felhatalmazást
kaptak a szexuális nevelők "minőségi pecsétjének" odaítélésére.
Sielert hálózati munkája lehetővé tette, hogy "a sokszínűség szexuális nevelése" monopolhelyzetet érjen el a
szexuális nevelők képzésében, beleértve a tanári szakmát is.
A sokszínűség pedagógiájának koncepciója a bántalmazás megelőzésében szintén Sielertre vezethető vissza.
A gyermekeket aktívan ösztönözni kell arra, hogy "engedjék meg a test, az érzékek és az érintés örömteli aspektusait", például az
óvodákban a plüssbarlangokban és a "doktoros játékok" során, vagy az iskolákban a megfelelő anyagokon
(szeméremtest, csikló, pénisz, herék) való gyakorlással.
Ez fejleszti az önértékelés és az önbizalom érzését, ami később lehetővé teszi a gyermekek számára, hogy nemet mondjanak.
Ez azonban egy tipikus pedofil magyarázkodási kísérlet.
Először a szégyen határa sérül, és a védett térbe hatolnak be, majd a gyermektől elvárják,
hogy viselje a felelősséget a "nem" kimondásáért.
Kentler pedagógiája, mint a "sokféleség szexuálpedagógiájának" előfutára, szintén a szégyen természetes határának eltolását, a
meglévő határok és védőeszközök lebontását célozta, hogy a "szexuális vágy féktelen kifejezése" többé ne legyen akadályozva.
Kentler volt az 1970-es évek legjelentősebb pedofil aktivistája.
"Kiváló hírű reformpedagógusként" lelkes szószólója volt a felnőttek és a gyermekek közötti szexualitásnak.
Szakvéleményeivel hozzájárult ahhoz, hogy pedofil bűnözőket ne ítéljenek el.
Egy pedofil hálózatban dolgozott, amely egészen az Odenwaldschule-ig, a pro
familia-ig és a Kinderschutzbundig terjedt.
Lobbizott a politikusoknál a 174. paragrafus és a 176. paragrafus eltörléséért, és a Zöld Párt egyes tagjai meghallgatták.
A berlini ifjúságvédelmi hivatallal együttműködve egy kísérlet során kifejezetten pedofil férfiak gondozásába
helyeztek el büntetett előéletű hajléktalan férfi fiatalokat, később pedig gyermekeket is.
A Zöld Párt és a berlini szenátus pedofil érintettségéről szóló több tanulmányban
Kentler munkásságát végül tudományosan elemezték.
Az általa alapított "emancipációs szexuálpedagógia" ezért "a sokféleség szexuálpedagógiája" elnevezéssel folytatódott.
Maga Sielert egyszer "Kentler tanítványának" nevezte magát, és Kentlert "úttörőnek" nevezte, míg mások
Kentler és Sielert közötti "atyai barátságról" beszéltek.
Ma, miután Kentler kísérletét végül pedofil gyakorlatnak minősítették, amelyért Kentler ellen az
elévülés miatt soha nem indult büntetőeljárás, Sielert nyilvánosan elhatárolódott Kentlertől.
Sielert publikációi és tanításai azonban kevés távolságot mutatnak Kentler "emancipációs szexuális nevelésétől".
A Kentler szerinti eredeti "emancipációs szexuális nevelés", a gender ideológia és a queer
nevelés kombinációja rendkívül romboló erőt fejtett ki.
Különböző politikai csoportok, mint például a svájci JUSO Baselland szervezet, már most
holisztikus, szégyenmentes szexuális nevelést követelnek.
Ezt külső szakértők szervezik a nemi, szexuális és romantikus sokszínűség kommunikálása érdekében.
Ezt az úgynevezett külső szakembereket aztán egyre inkább LMBTIQ csoportok biztosítják, akik oktatási projekteket hajtanak végre -
gyakran a tanárok jelenléte nélkül - azzal az elsődleges céllal, hogy az LMBTIQ életmódot "láthatóvá" tegyék a gyermekek számára,
és a heteroszexuális életmóddal egyenrangúnak és egyenértékűnek mutassák be, elfogadást követelve számukra, és "a sokszínűség
félelemmentes tereit" létrehozva, ahol "megerősíthetik" a gyermekek "szexuális és nemi önrendelkezését".
Az LMBTIQ csoportok inkább egyedül dolgoznak a gyerekekkel, azaz tanár vagy felügyelő jelenléte nélkül.
Azzal érvelnek, hogy a gyerekek ilyenkor elfogulatlanabbak és felszabadultabbak, hogy akár "kényes"
kérdésekről is álszégyenérzet nélkül beszéljenek.
Azt a tényt, hogy ezek a külsős pedagógusok aztán kétség esetén következmények nélkül a hegyeken túl vannak, ha a
szülőknek további kérdéseik lennének a gyermekeik zavarával kapcsolatban, itt nem veszik figyelembe.
Azt sem veszik észre, hogy saját céljaikkal foglalkoznak, és nem a gyermekek szükségleteinek kielégítésével.
Azokat a szülőket, akik kritikusan szólalnak fel a szexuális nevelés és a queer nevelés ezen formájával kapcsolatban, hogy
megvédjék gyermekeiket, gyakran sarokba szorítják, és "prűdnek", "konzervatívnak" és "intoleránsnak" bélyegzik
más emberek sokféle élet- és szeretetmódjával szemben.
A szülők megosztása és annak megakadályozása érdekében, hogy a pontos tartalommal foglalkozzanak, a szülők beskatulyázzák őket.
A gyermekek játékos lények, és hagyni kell, hogy játékosan tanuljanak, ahelyett, hogy a
felnőttek szexualizálnák és instrumentalizálnák őket.
Teljesen naivak, és mindenféle gonosz hátsó szándék nélkül cselekszenek.
Ezt a tökéletes és szerethető naivitást vette át Ivo Sasek forgatókönyvíró és rendező a
2011-es "Kosima - perfekt naiv" című játékfilmjében.
A 2012-ben megrendezett 40. Nemzetek Fesztiválján a nemzetközi zsűri a három legjobb játékfilm közé választotta.
Az FSK ezután közbelépett, és 18 évre emelte a korhatár-besorolást.
Aki látta a filmet, komolyan elgondolkodik azon, hogy a hollywoodi filmekhez képest mely
jelenetek indokolják egyáltalán ezt a besorolást.
Mivel azonban a film már 14 évvel ezelőtt is pontosan ezzel a korai szexualizáció és a külsős szaktanárok
problémájával foglalkozott, valószínűleg feketelistára került.
Nézd meg a "Kosima-perfekt naiv!" című izgalmas játékfilmet kizárólag a Kla.TV-n és
ajánld a környezetedben élő érdeklődő szülőknek!