At have en telefon flere steder i hjemmet vil være en stor lettelse og bekvemmelighed for dig og din familie.
For eksempel i dit køkken.
En telefon på dette tidspunkt ville spare dig for utallige skridt hver dag.
Det er sikkert rigtigt, når bedsteforældre siger: "Før var alting anderledes og nogle gange sværere."
Og telefonens succeshistorie er et godt eksempel.
Det er uden tvivl unikt og fascinerende.
Den første forbindelse over Atlanten, mellem London og New York, blev oprettet så tidligt som i 1928.
Som følge heraf udviklede kommunikationsteknologien sig ubønhørligt over hele kloden.
Indtil 1960 blev omstillingsbordet f.eks. betjent af kvindelige telefonister.
"Fruen fra kontoret" var et almindeligt navn for de charmerende damer.
Motorola præsenterede endelig en salgbar mobiltelefon i 1983.
Som mobiltelefon eller biltelefon blev den oprindeligt set som et statussymbol for vigtige mennesker.
Selv de mindste børn bliver nu introduceret til den farverige verden af mobilkommunikation på en tilsyneladende legende måde.
Ifølge mottoet "øv dig tidligt" boomer handlen med de fristende varer.
Smartphonen er en lille computer, en allrounder, med et integreret videokamera, der
leverer billeder i høj kvalitet, som vist her.
Bevægelige billeder, som så kan sendes til f.eks. bedsteforældre uden tidstab.
Så det er ikke underligt, at smartphonen ofte spiller hovedrollen i de unges hverdag, når de vokser op.
Livet foregår primært via digitalt legetøj.
Flere og flere unge drømmer om en onlinekarriere som influencer med millioner af følgere.
Smartphonen er overalt og altid med os, og samfundet bevæger sig mod fuldstændig afhængighed.
Udløst af den ekstreme brugeradfærd, der er synlig overalt, har Hamborg-kunstneren Thorsten Kirsch indfanget
fænomenet i sine tegninger på en munter, endda satirisk måde.
Hans interaktive bog "Smartphone Zombies Diary" kombinerer miljøstudier med passende kommentarer.
Som jeg ser det, er det et fuldstændigt tab af kontrol, som jeg kun ville forvente af folk, der indtager stoffer og alkohol.
Og det blev så reglen i hverdagen, at jeg næsten blev taget af min cykel, at jeg var omgivet af mennesker, der havde dette
apparat – og forsvandt, ikke lagde mærke til mig, bragte mig i fare, bragte deres børn i fare, bevægede sig
ikke længere gennem verden på en socialt tilpasset måde.
Og så tænkte jeg selvfølgelig på dette emne, denne voodoo-kult, denne zombietilværelse, denne fjernbetjening.
Et utroligt felt havde pludselig åbnet sig.
Jeg var også nødt til at gøre det for at beskytte mig selv, for jeg havde faktisk allerede selv en smartphone og kunne virkelig
mærke, hvilket potentiale den havde for at gøre mig afhængig.
Satire eller ægte satire synes at være en passende formel til at håndtere det digitale vanvid og det sociale dilemma.
Den interaktive bog "Smartphone Zombies Diary" indeholder også lydkommentarer fra nyhedsverdenen.
Silicon Valley: Læger sammenligner smartphone-afhængighed med klassisk afhængighed som alkohol eller nikotin.
Har vi egentlig stadig kontrol over vores adfærd?
Eller har vores handlinger længe været styret udefra, hvor som helst?
Når det gælder såkaldt digital uddannelse, dominerer politiske fejltagelser, som allerede er ved at blive rettet i mange lande.
Senest er tablets blevet bandlyst fra klasseværelset i Kina og Sverige.
I september 2023 opfordrede Der Spiegel til at slukke for mobiltelefonerne og tænde for bøgerne!
Digital læring er skadelig for fremme af læsning.
Sydney: I 2012 blev der investeret flere milliarder australske dollars i indkøb af nye bærbare
computere til skolerne efter en dårlig placering i PISA.
Men enhederne blev indsamlet igen fra 2016.
Selvom de blev brugt flittigt, blev de sjældent brugt til skoleformål.
Der er gjort lignende erfaringer i Sydkorea, Thailand, USA og Tyrkiet.
I mellemtiden producerer den digitale verden stadig mere absurde produkter.
Som en del af tingenes internet rapporterer babybleen digitalt, når den skal skiftes, køleskabet, når det skal fyldes op,
og den digitale gaffel, om vi spiser en kaloriefattig kost.
Og lad os ikke glemme den supersmarte vandflaske, fordi den regulerer vores drikkeadfærd.
Vores præferencer registreres digitalt, og marketingstrateger designer hele tiden nye apps, som
f.eks. fortæller os, om vi reder vores hår ordentligt.
"Nødvendige ting" kalder tegneserieskaberen Kirsch den digitale verdens blomster. (Bemærk: Dette er satire.)
I mellemtiden har de store mobiludbydere travlt med at promovere en fascinerende digital fremtid.
5G er det magiske ord. Den femte generation af mobilkommunikation lover en fagre ny verden.
I den intelligente by vil der ikke længere være nogen social ulighed, ingen konflikter, ingen graffiti, ingen
kriminalitet, ja, faktisk ingen social verden overhovedet.
At leve sammen er nu kun virtuelt.
Teknisk set er alt allerede muligt, også selvkørende biler.
Den skal bare opgraderes lidt, så vil teknologien have alt under kontrol.
Bruxelles i sommeren 2023: Den belgiske hovedstad er en stor byggeplads mange steder.
Som alle metropoler er Bruxelles også ved at opgradere til fremtiden.
Ifølge forskning vil 70 procent af verdens 10 milliarder mennesker trods alt bo i store byer i 2050.
Installationen til den digitale overvågning af masserne er i fuld gang.
Forandringen er synlig.
Europa-Parlamentet har til huse i et prestigefyldt glaspalads i centrum af Bruxelles.
Parliament TV leverer dagligt digitalt optagede live-udsendelser.
Der er nok af aktuelle politiske emner.
Skandalerne om åbenlyst bestikkede parlamentarikere, kufferter fulde af kontanter og manipulerede udvalgsmøder, som
sidst kom frem i lyset i december 2022, hører fortiden til.
Alt ser ud til at være forblevet i bevægelse som før.
Medierne gør deres arbejde.
Som om den store korruptions- og bestikkelsesskandale her i Bruxelles aldrig havde fundet sted. Business as usual.
Kritikere taler allerede om en kultur af straffrihed.
Faktisk, hvad der ikke burde være, kan ikke være.
Det gælder tilsyneladende også for mobilkommunikation.
Tilbage i 2020 kiggede to MEP'er, biolog Michèle Rivasi fra det franske grønne parti og fysikprofessor Klaus Buchner fra det tyske
ÖDP, nærmere på Den Internationale Kommission for Beskyttelse af Ikke-Ioniserende Stråling, dvs. mobiltelefonstråling.
Kommissionen for strålebeskyttelse (forkortet ICNIRP) har faktisk beskyttet stråling siden
midten af 1990'erne, men desværre ikke forbrugerne.
Rivasi-Buchner-rapporten afslører fatale overgreb.
Hovedresultatet var, at disse mennesker har forbindelser til industrien.
Så de ikke er uafhængige, og at de nogle gange – man skal altid angive, om man har sådanne
forbindelser – at de nogle gange ikke har angivet dem.
Med andre ord var det en opdagelse af ting, der gik anderledes, end de burde.
De to politikere har afsløret det.
En privat lobbyorganisation med forbindelser til mobiltelefonindustrien, som beskæftiger sig med
forbrugerbeskyttelse på verdensplan og systematisk bagatelliserer videnskabelige resultater i processen.
Det er folk, der er indbyrdes. Det er faktisk en gruppe, der er der for at fremme industrien.
Og det ser ud til, at industrien har outsourcet fastsættelsen af standarder og grænser til en privat organisation, så
industrien kan sige: "Det er ikke mig, der siger det her!"
Men selvfølgelig! Det er bare det, at det er mennesker, der er afhængige af industrien og altid refererer til industrien.
Og når de udarbejder en rapport, præsenterer de den først for industrien for at finde ud
af, om industrien er tilfreds med rapporten.
Der var en anden nylig undersøgelse, vores er fra 2020.
Nu er der en anden undersøgelse af andre journalister fra 2022, som viser præcis det samme.
Som du kan se, afslører en ægte, seriøs undersøgelse – uanset hvilket land den kommer fra – at ICNIRP ikke er
uafhængig, men faktisk er en indirekte udløber af industrien.
Desuden er jeg som biolog chokeret over, at ICNIRP kun anerkender termiske effekter.
Det betyder, at når du holder en mobiltelefon mod dit hoved, bliver dit øre varmt.
Det er de termiske effekter, men de tager på ingen måde højde for de athermiske effekter, der kan
påvirke nervesystemet, det endokrine system osv.
Det er virkelig utroligt, at der ikke tages højde for dette i en videnskabelig undersøgelse.
Det er videnskabelig svindel!
Det er faktisk videnskabelig svindel, fordi der ikke er taget højde for alle elementer.
Der er en revolution på vej: En europæisk journalistsammenslutning ved navn "Investigate Europe" sætter det på spidsen:
Er mobilkommunikation farlig? Det videnskabelige samfund er splittet.
Nogle eksperter siger, at det er sikkert, andre har alvorlige bekymringer.
I 2011 klassificerede WHO mobiltelefoners elektromagnetiske felter som muligvis kræftfremkaldende for mennesker.
Og undersøgelser offentliggjort i 2018 viste, at når rotter blev udsat for sådanne felter,
øgede det deres risiko for visse typer kræft.
Selv blandt dem, der mener, at teknologien er sikker, erkender mange, at der er brug for yderligere
forskning. Og der findes næsten ingen undersøgelser af 5G.
Teleselskaberne har selv påpeget, at elektromagnetiske signaler kan udgøre en sundhedsrisiko.
Så hvorfor vender EU-Kommissionen og vores regeringer det blinde øje til?
De henviser til retningslinjer udarbejdet af tværnationale videnskabelige organer.
Men „Investigate Europe“ har opdaget, at disse organer er lukkede klubber.
Personer med afvigende meninger vil ikke blive inviteret til at deltage.
Og mange af de involverede forskere har modtaget støtte fra virksomheder, der har en direkte interesse i indførelsen af 5G.
Der er ikke noget, der hedder et risikofrit samfund.
Andre ting, vi indtager, er også dårlige for vores helbred – fra alkohol til junkfood.
Men hvis du ikke vil have en hamburger, kan du bare undvære hamburgere.
Med 5G er der ikke noget alternativ.
Så! Da Kommissionen ikke ønskede at gennemføre en sundheds- og miljøkonsekvensvurdering via Parlamentet, blev der bestilt to
undersøgelser: en sundhedsundersøgelse og en miljøundersøgelse.
Sundhedsundersøgelsen blev udført af Ramazzini Institute i Italien, og miljøundersøgelsen
blev udført af forskere ved universitetet i Gent.
Parlamentet har truffet valget.
Vi har sagt, at vi ønsker uafhængige institutter.
Resultaterne blev præsenteret for parlamentet.
I STOA's tilfælde var det groft sagt et udvalg i parlamentet, som samler alle de mennesker, der ved noget om videnskab.
Og så blev STOA og dens virkninger på vores helbred præsenteret.
Direktøren for Ramazzini Institute har vist, at visse frekvenser, der er relevante for 5G, har en indvirkning på helbredet.
I form af gliomer, hjernesvulster, DNA-strengbrud osv.
Det har vi nu bevis for: Hvad angår miljøet, hedder det, at der slet ikke findes nogen undersøgelse af millimeterbølger.
Men vi har indikatorer, f.eks. i forbindelse med insekter, som indikerer – fordi 5G involverer stråler
– at disse strålefelter kan ødelægge vores insekter.
Så der er tegn på, at der ikke er nok undersøgelser ved disse millimeterfrekvenser til
at kunne sige det: Der er ingen problemer.
Ramazzini-instituttet nær Bologna i Italien:
Denne historiske bygning har været hjemsted for Ramazzini Instituttets
kræftforskningscenter, siden det blev grundlagt i 1971.
Et internationalt anerkendt ekspertisecenter, der er kendt for sine mange fremragende bidrag til forskning i
miljømæssige, arbejdsmæssige og kemiske årsager til kræft.
Instituttet er respekteret i hele verden for sin integritet og videnskabelige uafhængighed.
Resultaterne af langtidsstudier udført på Ramazzini-instituttets kræftforskningscenter har vist, at bl.a.
vinylklorid, benzen, formaldehyd og iltede benzintilsætningsstoffer er kræftfremkaldende.
Denne forskning havde en enorm indflydelse på miljø- og arbejdsmedicinen og førte til indførelse af
forebyggelsesprogrammer og etablering af sundhedsstandarder.
Beskyttelse af folkesundheden gennem forebyggelse har altid været Ramazzini Instituttets hovedmål.
Og hans kræftforskningscenters uafhængighed har gjort det muligt for videnskaben og sandheden at sejre over særinteresser.
Kræftforskningscentret blev indviet til professor Cesare Maltoni, grundlæggeren af Ramazzini-instituttet, i 2005.
Dr. Fiorella Belpoggi, der efterfulgte ham som direktør for instituttet, havde medvirket i mange retssager i USA
takket være sin ekspertise som kronvidne for anklagemyndigheden.
Senest har hun undersøgt kræftrisikoen i forbindelse med højfrekvent stråling fra mobiltelefoner – et varmt emne.
Dr. Fiorella Belpoggi byder os velkommen i sin private bolig.
Hun tilbragte stort set hele 2022 på hospitalet, hvor hun var i livsfare efter en rutinemæssig hjerteoperation.
Kræftforskningens store dame er tilbage og vil helt sikkert lade høre fra sig igen.
For hende er de videnskabelige resultater – både af hendes mangeårige forskning på næsten 2500 laboratorierotter og
STOA-studiet, der blev udført under hendes ledelse – klare:
Elektromagnetiske felter, EMF, er bestemt ikke ufarlige.
Højfrekvente magnetfelter er muligvis kræftfremkaldende.
Og jeg går ud fra, at når International Agency for Research on Cancer gennemgår alt det nye arbejde, der er tilgængeligt,
vil den endelige dom lyde: „Sandsynligvis kræftfremkaldende!“
Men der er et andet aspekt, som er meget vigtigt ud fra et sundhedsmæssigt perspektiv.
Det er det faktum, at radiofrekvens bestemt har en effekt på det reproduktive system.
Det er helt sikkert!
Der er mange undersøgelser, og de fleste af disse undersøgelser er tilstrækkelige til at sige,
at radiofrekvent stråling påvirker sædkvaliteten.
Jeg tror, det er meget vigtigt for folkesundheden, fordi vi er nødt til at reproducere os.
Ellers er vi færdige som menneskehed.
Alle disse aspekter bliver ikke taget i betragtning i det omfang, de fortjener.
De bliver stort set ignoreret. Og det er en skam, for vi har data.
Vi producerer data.
Og uafhængige laboratorier har produceret disse data.
Det er meget, meget, meget vigtigt, for i vores tilfælde blev undersøgelsen for eksempel finansieret af borgere, af indbyggere
i Emilia Romagna-regionen – til dels af institutioner, den regionale regering og vores frivillige donorer.
Det er en uafhængig undersøgelse, som er meget veludført.
Ingen har kritiseret undersøgelsens design.
Strålingsdosis var sammenlignelig med den, vi mennesker udsættes for, og overvågningen
af eksponeringssystemet var af høj kvalitet.
Så dette studie skal ikke kritiseres, som nogen har påstået, det skal det ikke.
Jeg har arbejdet inden for dette område i 45 år, og jeg ved udmærket godt, hvordan en langtidsbiopsi er og skal udføres.
Og jeg kan bekræfte, at vores undersøgelse blev udført meget godt.
Vi mennesker er allerede udsat for stråling som fostre, og det samme er vores forsøgsrotter.
Tidligere eksponering er årsagen til, at vi har set denne type sjældne tumor, fordi
hjernetumorer og schwannomer er sjældne tumorer.
Men hvis man eksponerer individer – dyr eller mennesker – fra embryoet og frem, kan man observere væksten
af denne tumor, før døden af andre årsager indtræffer.
I den menneskelige befolkning har vi nu et problem, fordi vi ikke har nogen kontrolgruppe.
Alle mennesker er udsatte overalt i verden.
Så hvordan kan vi sammenligne data?
Det er sandsynligvis grunden til, at vi ikke har en statistisk stigning i disse tumorer i den menneskelige befolkning.
For vi kan ikke sammenligne med nul eksponering, men kun med konstant eksponering, som nu er almindelig for alle i verden.
Det er en stor forskel.
Parallelt med Ramazzini-undersøgelsen kom det statsfinansierede "National Toxicology Program" (NTP) i USA frem til forbløffende
lignende resultater som Fiorella Belpoggis forskerhold.
Den daværende leder af undersøgelsen følte sig nødsaget til at kombinere de bekymrende resultater med en indtrængende appel.
På grund af den udbredte brug af mobiltelefoner vil selv en lille stigning i risikoen
have alvorlige konsekvenser for folkesundheden.
Og i mellemtiden skal sundhedsmyndighederne i stedet for at sige til folk: "Hvis du er bekymret, kan du gøre sådan her",
opfordre til at tage forholdsregler, især for børn og kvinder.
Det skyldes, at risikoen kan være større hos børn på grund af den større indtrængning og den
udviklende hjernes følsomhed over for vævsskadelige stoffer.
Så hvad kan vi lære af det?
Vi bør ikke længere antage, at nogen nuværende eller fremtidig trådløs teknologi,
herunder 5G, er sikker uden ordentlig testning.
Fordi det er uetisk ikke at udføre tests.
Det, folk ikke ved, er, at det virkelige problem i øjeblikket er mobiltelefonen, som ingen er bange for.
De er bange for mobilmaster, men ikke for deres egne telefoner.
De bærer den i nærheden af testiklerne, og vi ved, at de kan blive påvirket af radiofrekvent stråling.
Vi ved, at hjernen er lige der, når vi holder den tæt på vores ører.
Vi er nødt til at informere folk bedre om teknologien.
Før vi spreder disse teknologier overalt, bør alle være opmærksomme på sundhedsrisikoen.
For på den måde kan vi undgå optøjer, afbrænding af pæle, skabe frygt og problemer, der ikke behøver at være der.
Men vi kan også undgå, at folk holder telefonen tæt på hjernen, hvis de ved, at det er meget farligt.
Information er derfor grundlaget for at håndtere farer korrekt.
Det var kun naturligt, at Europa-Parlamentet bad Dr. Fiorella Belpoggi om at foretage en teknologivurdering.
Efter at have analyseret over 800 undersøgelser var kravene til politikerne klare:
5G-udvidelsesstop, uafhængig forskning og ærlig og omfattende uddannelse af befolkningen om sundhedsrisici.
Dette generede mange parlamentsmedlemmer, og takket være STOA-rapporten er der nu
folk, der stiller lignende spørgsmål som os.
Men der var folk, især en af vicedirektørerne, som sagde: "Hvorfor stiller du disse spørgsmål? Vi skal have gang i forretningen!"
Så det var foruroligende, fordi det var i modstrid med, hvad Kommissionen sagde.
I stedet for at bede andre forskere om en rapport, forsøger man at lukke munden på Ramazzini Institute.
Taktikken er at ødelægge enhver, der gør modstand eller stiller spørgsmål eller viser, at der er en påvirkning af miljøet.
De kan ikke tåle selvmodsigelser.
Og det er meget farligt for demokratiet, men også for vores liv i dag, uanset om vi taler om
pesticider, elektromagnetisk stråling eller medicin.
Videnskaben bliver manipuleret af lobbyerne.
Sådan fungerer det: Du køber forskere og får dem til at underskrive artikler, som ikke er deres egne.
I Monsantos tilfælde er der f.eks. tale om egentlige papirer skrevet af Monsanto og underskrevet af akademiske forskere.
De er blevet købt. Industrien har taget kontrol over videnskaben.
Videnskaben er til for at finde frem til sandheden, og selvfølgelig kan studier også kritiseres.
Men i stedet for at komme med modargumenter, der viser, hvorfor de er uenige i Ramazzini Instituttets
undersøgelser, gør de det ikke, men miskrediterer personen.
Økonomen professor Christian Kreis har skrevet flere bøger om emnet.
I sidste ende er det dog det samme, som Otto Waalkes lavede sjov med dengang:
"Videnskaben har slået fast, at rygning slet ikke er skadeligt", sagde Dr. Marlboro.
Jeg grinede af det selv som teenager.
Logisk nok gennemfører Dr. Marlboro en undersøgelse: Rygning er ikke usundt.
Og i dag skriver man selvfølgelig ikke Dr. Marlboro under eller Swisscom under den undersøgelse, der støtter det.
De udelader, hvem der har støttet det.
De tager et renommé institut, der blandt andet også sponsoreres af et telefonselskab.
Dette er næsten en del af videnskaben i dag.
Og så får de en undersøgelse, der er meget positiv.
Og de vil få svært ved at modbevise dem, fordi forskerne er meget omhyggelige med at sikre, at det, de gør, er korrekt.
At de ikke begår håndværksmæssige fejl.
Håndværket i disse studier er fremragende.
Jeg kunne bare bruge den samme værktøjskasse, det samme apparat, med et helt andet spørgsmål.
Og så ville jeg komme til helt andre konklusioner.
Tricket er faktisk, at vi altid hører tiendedele af sandheder eller femtedele af sandheder,
og visse ting falder systematisk ved siden af.
Og så har vi et videnskabeligt solidt, entydigt studie, et klart videnskabeligt resultat.
Og vi forledes til at tro, at det er videnskab, og at videnskaben har fastslået det.
De var selvfølgelig videnskabsfolk.
Men det bliver misbrugt i stor stil, fordi den anden side ikke får en chance for at komme til orde – og det er helt bevidst.
Professor Kreiß har tidligere været investeringsbankmand og ved, hvad han taler om.
I 25 år har han dedikeret sig til at afsløre manipulation og de metoder, der bruges til at ødelægge kritiske forskere.
Hvis man ser på videnskabshistorien, behøver man kun nogle få tilfælde.
Det er nok, hvis du slår en, to eller tre offentligt og gør det af med dem, så vil de andre tænke sig om en ekstra gang.
Men det er virkelig højdepunkterne, så når der dukker virkelig ubehagelige forskere op, bliver der taget hånd om dem.
Det første skridt er faktisk at ignorere det.
Det er det allerbedste – bare lad være med at rapportere det.
Men hvis man ikke længere kan ignorere dem, hvis de er for gode eller for omtalte, så er
den sidste udvej simpelthen at sværte dem til.
Ikke mere om sagen: "Spil manden, ikke bolden."
Det handler altså ikke om sagen, men om at man forsøger at svine den person til, der har sagt det
– ligesom i fodbold, fordi han spiller for godt.
De kan ikke få ham væk.
Der er nogle meget fremtrædende eksempler på dette i videnskabshistorien i de sidste 50 eller 70 år.
Men de er ikke så almindelige nu.
For det kræver kun, at nogle få af dem bliver "skældt ud", før de andre tænker sig om en ekstra gang, før
de lægger sig ud med en stor modstander i branchen.
Så de fleste procedurer er meget, meget mere subtile, selv i prækvalifikationsfasen.
Folk, der kommer med udtalelser, som er virkelig kritiske over for økonomi og politik, unge
akademikere, de kommer slet ikke på tale nu om dage.
Så i dag behøver de næsten ikke længere at „nedgøre“ dem.
Da de første videnskabelige undersøgelser af mulige sundhedsrisici skulle offentliggøres
i midten af 1990'erne, blev det ubehageligt.
Et hold ledet af professor Henry Lai fra Washington University havde fundet såkaldte DNA-strengbrud i dyreforsøg.
Forstadiet til kræft var tydeligt synligt under elektronmikroskopet.
En konklusion er, at radiobølger kan skade DNA.
Hvis DNA'et bliver beskadiget, forsøger cellen selvfølgelig at reparere skaden, men denne proces
fører til fejl, som resulterer i genetiske mutationer.
Og det kan selvfølgelig føre til udvikling af kræft.
De videnskabelige resultater, som var truende set fra den første mobiltelefonproducent Motorolas synspunkt, blev
præsenteret på en industrivenlig måde af lobbybureauet Burson/Marstellers mestermanipulatorer.
De præsenterede deres klient Motorola for det såkaldte "War Game Memo", et strategipapir med instruktioner om, hvordan
undersøgelsen kunne bagatelliseres og forskerne miskrediteres.
For eksempel bør man først og fremmest sætte spørgsmålstegn ved Lai-studiet, da det kun optræder som et enkeltstående studie.
I denne sammenhæng henviste dokumentet til eksempler fra fortiden, hvor forskere blev miskrediteret, fordi
deres resultater ikke kunne gentages af andre forskerteams.
Desuden vil industrien selv sørge for reproduktion og bestiller en tilsvarende undersøgelse inden for sine egne
rækker for at verificere resultaterne af Lai-undersøgelsen.
Så snart dette brancheresultat foreligger, vil det blive offentliggjort.
Første gang, jeg hørte om det, var i forbindelse med angrebene på Henry Lai – hvordan en enkelt forsker
virkelig blev angrebet af en magtfuld multimilliardindustri.
Han blev endda angrebet, før han overhovedet nåede at udgive undersøgelsen om DNA-effekter.
Og det var fremragende studier. Og ja, det ødelagde stort set hans videnskabelige karriere.
Ja, og det er præcis, hvad der sker hele tiden, igen og igen i USA og Europa.
Det højt respekterede fagblad "Microwave News" talte for første gang om "war gaming".
Og undersøgende journalister støder stadig på dette historiske fænomen og dets konsekvenser i dag.
Vi kiggede på industriens misinformations- og propagandakampagner, som gennem de sidste 25 år har
overbevist offentligheden om, at mobiltelefoner er ufarlige.
Og den måde, de gjorde det på, er at gøre videnskaben til "wargaming", som det hele kaldes i et internt notat fra Motorola.
De finansierede industrivenlige og angreb kritiske og uafhængige forskere, og de satte deres egne folk i de rådgivende udvalg.
Alt i alt har det ført til, at budskabet – spredt af mainstream-medierne –
fortæller os, at mobiltelefoner er sikre nok.
Den magtfulde brancheforening CTIA bestilte en mand, som de mente var branchevenlig nok
til at opnå de rette undersøgelsesresultater.
Lægen og advokaten Dr. George Carlo grundlagde WTR (Wireless Technology Research) med penge fra industrien.
Da han fandt alarmerende sundhedsrisici og frækt offentliggjorde dem, fik han magten og
krigsspilstrategien fra sine oppdragsgivere at mærke.
I mange af de tilfælde, der blev præsenteret af WTR, med hensyn til resultaterne og deres betydning,
blev dette præsenteret forskelligt af industrien.
Da vi holdt en pressekonference, holdt industrien sin egen og sagde så til medierne: "Det var
det, de sagde, men det var det, de faktisk mente.
Enhver, der forsker i emnet mobilkommunikation og mulige sundhedsrisici, kommer ikke
uden om Verdenssundhedsorganisationen (WHO).
Det magtfulde FN-agentur dækker 194 lande og har en finger med i spillet i alle relevante sundhedsspørgsmål.
WHO kunne ikke ignorere diskussionen om, hvorvidt mobilstråling kunne være skadelig for vores helbred.
Hun forfølger trods alt en ædel vision:
Sundhed er en grundlæggende menneskerettighed.
Alle har ret til den bedst mulige sundhedstilstand.
Australieren Dr. Mike Repacholi blev betragtet som mobilkritikernes hovedvidne, fordi han i sin
undersøgelse, der blev offentliggjort i 1995, havde set en øget udvikling af kræft hos mus, der blev udsat for mobilstråling.
Nu sad manden ved WHO og stillede sit studiespørgsmål – wargamede sig selv, så at sige.
Min undersøgelse omfattede mus, der var disponeret for lymfekræft.
Og vi opdagede en konstant vækst af lymfomer på grund af radiobølgesignalerne.
Derefter brugte vi seks måneder på at finde ud af, hvad vi havde gjort forkert, fordi vi simpelthen ikke kunne forklare det.
Og det kan vi stadig ikke i dag.
Han finder et problem, men kan stadig ikke finde ud af, hvor problemet kommer fra – og derfor er der ikke noget problem.
Den tilhørende sprogbrug blev standardiseret og foreskrevet over hele verden.
Mobiltelefonbrugere vil bare gerne vide, om det er sikkert at bruge en mobiltelefon.
Ud fra al den viden, vi har – og vi har nu en stor mængde igangværende forskning – kan vi sige:
Vi har ikke fundet noget bevis for, at disse telefoner ikke er sikre.
Dr. Mike Repacholi følte sig meget sikker.
Han var trods alt WHO's officielle mobiltelefonstemme, men han begik fejl. De kære penge.
De penge, der kommer fra industrien, skal lægges i en separat pulje, før de gives til WHO.
Og så blev den gode mand endelig afsløret – som en fortaler og bagatellisør betalt af industrien.
Derefter trak han sig tilbage fra WHO og har arbejdet bag kulisserne som industrikonsulent lige siden.
I sin tid som projektleder i Genève havde han gjort et godt stykke arbejde.
Vækstsektoren for mobilkommunikation erobrede verden i et hurtigt tempo.
Mens det tog tolv år at nå den første milliard mobiltelefonforbindelser på verdensplan, tog den anden
kun tre år, den tredje milliard to år og så videre.
I dag er der flere mobiltelefonkontrakter i den vestlige verden end indbyggere. Missionen er fuldført.
Vi er nødt til at se på det hele igen i lyset af vores resultater.
Så når man ved, at radiobølger kan have massive effekter på hjernen og nervesystemet, kan skade vores celle-DNA, kan
forårsage oxidativ stress, som er forbundet med en række kroniske sygdomme, kan forårsage hormonelle reaktioner
– og også at der kan opstå reproduktive effekter, som igen kan forårsage ødelæggende skader.
Og min forudsigelse er, at 5G vil forværre alle disse effekter.
Og så er der kræft, som selvfølgelig er et stort problem.
I summen af de beskrevne fakta er 5G særligt skræmmende.
Som du måske ved, er planen at installere mange millioner af disse nye antenner uden at have udført en eneste biosikkerhedstest.
Og det er fuldstændig vanvittigt.
Den højeste civile domstol i USA, Superior Court i Washington, D.C., har behandlet såkaldte hjernetumorsager i over 20 år.
Dette er den største erstatningssag nogensinde.
Nogle modige advokater har taget kampen op mod Goliat og bliver støttet af Dr. George Carlo.
Den tidligere industriforsker Dr. George Carlo rådgiver sagsøgernes advokater, det
ledende advokatfirma Morganroth & Morganroth.
Hun holdt mobiltelefonens antenne mod sit hoved, og det var der, tumoren voksede.
Det var en hurtigtvoksende tumor.
Lægerne sagde, at de aldrig havde set noget lignende: En tumor, der vokser så hurtigt.
Hvis sagsøgerne får ret, bliver det dyrt.
"Vi beder om 150 millioner dollars pr. sag."
Hvorfor så meget?
"Vi taler om alvorlige skader, som har forårsaget en stor del af skaden: Tab af indkomst, læge-
og hospitalsudgifter, men også smerte og lidelse.
Disse kategorier er meget alvorlige skader.
Vi kræver også særlig kompensation for mobiltelefonindustriens forsætlige handlinger.
Vi anklager dem for bevidst at have bedraget både sagsøgere og forbrugere ved at hævde, at der ikke var nogen
skadelige helbredseffekter ved brug af mobiltelefoner – selv om de udmærket vidste, at det ikke var sandt.
Vi kræver derfor også særlig erstatning for den bevidst påførte smerte og lidelse."
Amerikansk tv rapporterede om dette.
Her kan du se et røntgenbillede af Michael Murrays hjerne.
Den hvide masse til højre er den kræftsvulst, der blev fjernet.
Murray var servicetekniker hos Motorola.
Er du i tvivl om, at dit arbejde med mobiltelefoner forårsagede din hjernesvulst?
Jeg er slet ikke i tvivl om, at brugen af mobiltelefonen på arbejdet er årsagen, for
jeg holdt den altid op til mit venstre øre.
Derudover testede Michael Murray ofte mobiltelefonerne i timevis ved maksimal sendestyrke med en signalforstærker.
Disse sikrer, at mobiltelefonen kører med maksimal effekt.
Og ligesom mange andre mener Michael Murray, at mobiltelefonindustrien sætter
profit højere end ansvar for det fælles bedste.
Jeg tror, de ved det. De må vide det.
Hjernetumorsagerne minder om Big Tobacco.
Branchen kan ikke, ja må ikke, indrømme, at der er et sådant problem.
Hvis de indrømmer dette som en virksomhed, kan de have millioner eller milliarder i erstatningskrav.
Det virker slet ikke, de er ødelagte.
I den forbindelse er der simpelthen tale om en strukturel usandhed.
For hvis de fortæller sandheden, kan de miste deres levebrød.
Så den økonomiske eksistens er måske endnu vigtigere.
I den henseende spiller dette økonomiske system i en retning, der simpelthen frister eller næsten tvinger os til at
gøre det: På nogle områder må jeg ikke fortælle sandheden.
For hvis noget er gået galt eller har været skadeligt, så kan man ikke sige det.
I den forstand, at de økonomiske sanktioner, men også de retslige sanktioner, simpelthen er alt for store.
Og derfor er dette fænomen nu ikke kun i mobiltelefonindustrien, ikke kun i strålingsindustrien, men
det er et fænomen, der går gennem alle industrier.
Og noget som mobiltelefoni – som er så almindeligt for alle – ville selvfølgelig være
fatalt, hvis der var nogen form for usikkerhed.
Med andre ord bliver forbrugerne løjet for. Og det spreder sig vidt og bredt.
Den industridrevne bagatellisering og benægtelse af sundhedsrisikoen ved mobilradio, smart lobbyisme og
industrivenlige udnævnelser til strategiske nøglepositioner betyder, at de fleste læger også
er tilbøjelige til at følge no-problem-sloganet.
Men der findes holistiske læger, som f.eks. overlægen på Swiss Mountain Clinic, Dr. Petra Wiechel.
Hendes klinik i Castaneda i kantonen Graubünden er digitalt stressfri takket være et miljø med lav
stråling, der er designet til personale og patienter.
Der er ingen trådløse mus her.
Der er en stor udmelding her på forhånd om, at vi ikke har WLAN i den forstand, at vi har det alle
steder i klinikken, men kun via en netværksforbindelse.
At vi i sidste ende ikke tillader mobiltelefoner, medmindre du foretager opkald uden for klinikken.
Du kan gøre det, som du vil.
Og vi har stadig de fine fastnettelefoner, hvor jeg altid siger til patienterne: Hvorfor bruger du ikke den?
Nu kan du stadig opfatte det.
Og hvis du indstiller din mobiltelefon til flytilstand, er du allerede lidt mere beskyttet.
Men intet af dette vil være muligt i denne skala senere.
Og det lærer folk simpelthen at forstå.
Og så er vi stoppet her, at vi faktisk stadig har et relativt beskyttet miljø, hvor en krop også får mulighed for at hele.
Hvis jeg må bruge ordet sund eller helbrede, så bruger vi ikke længere ordet medicinsk.
Ofte handler det ikke engang om det længere. Og vi kan alligevel ikke gøre det udefra.
Men hvis vi giver kroppen en vis selvregulerende kraft tilbage, kan vi observere utrolige ting.
Men standarden er digital opgradering på hospitaler.
Men den resulterende stigning i strålingseksponeringen sættes der ikke engang spørgsmålstegn ved.
En reduktion af strålingen kan have en positiv, endda sundhedsfremmende effekt for både patienter og alle ansatte.
Jeg ville gerne se mere opmærksomhed. Men måske lærer vi også om skaderne her.
Det er det, der gør os meget triste i dag, og hvor vi siger: Du skal være læge for at se, hvad der sker her.
For kort tid siden var det ikke i denne omfang, at vi behandlede så mange tumorer her, og at vi hver uge har
to, tre Parkinson-patienter og neurodegeneration. Autoimmunsygdomme er i kraftig stigning.
Og lad nu være med at stå der og sige „Hmm“. Nej, det er hjemmelavet, og det er en opsummering.
Det er ikke det, og det er ikke det.
Det er det, som et liv ikke længere kan kompensere for.
Og det emne, vi diskuterer i dag, er en accelerator for mig.
Det er ikke underligt, at flere og flere mennesker lider af såkaldt EHS, elektrohypersensitivitet.
Et fænomen, der ikke anerkendes som en sygdom i den klassiske medicin, tværtimod.
Digital oprustning ser ud til at udvikle sig hensynsløst og med fatale konsekvenser for et stigende antal mennesker.
Det er ofte den største ydmygelse for disse mennesker, ikke at blive forstået og ikke at blive taget alvorligt.
De mange, mange el-overfølsomme, som så i sidste ende ikke har nogen chance for at få nogen form for reel hjælp.
Og det er rart, at jeg kan være model for dem, hvor jeg langsomt kan opbygge et bedre fundament for dem,
give dem en bedre evne til at regulere og gøre dem mere tilpasningsdygtige til livet igen.
Det er alt, hvad det er.
Og det har faktisk fungeret ret godt her gennem årene.
Og selvfølgelig dette pusterum, hvor man er lidt mere beskyttet mod livet derude.
Derfor synes jeg, det er rigtig dejligt, at der ikke er mere her end bare uendeligt smukt
liv, natur, fred og ro og et kig ind i mit liv:
Hvordan fungerer det bare for mig fra ét perspektiv.
Det bliver lidt svært for de meget sensitive mennesker iblandt os.
Og kun langsomt, som for nylig i Holland, er elektrohypersensitivitet ved at blive anerkendt.
Indtil videre har det ikke været tilfældet i Tyskland.
Hvis man bare tager udgangspunkt i fakta, siger omkring fem procent af befolkningen, at de er elektrosensitive.
Subjektivt kan man sætte spørgsmålstegn ved det, men medicinsk relevante skader er til stede hos lidt under en procent.
Selvom det selvfølgelig altid benægtes, at det skyldes radiostråling.
Men det er en del af befolkningen, som ikke bare kan ignoreres.
I den forbindelse – jeg undskylder det hårde ord – synes jeg, det er en forbrydelse at sige, hvad
der sker her: Vi er ikke interesserede i folket.
Kesari Reber er en succesfuld meditationslærer fra München.
Hun er et af de ekstremt følsomme mennesker, som professor Klaus Buchner talte med.
Det startede på typisk vis.
Så jeg var på et meditationsseminar i omkring tre uger og kom tilbage og følte mig pludselig
usædvanligt utilpas i min lejlighed. Virkelig svag.
Og så gik jeg hen og købte ind i en helsekostbutik rundt om hjørnet, bare to gader væk, og pludselig gik
det op for mig i helsekostbutikken: Ups, hvad er det?
Jeg har det pludselig godt her igen.
Så min styrke var pludselig tilbage, og jeg tænkte: Hvad er det her?
Og så gik jeg bare langs alle gaderne her til mit hjem og indså, at mine knæ altid knækker på
et bestemt sted, og jeg bliver virkelig svag.
Og så gik jeg bare rundt fra alle sider og kiggede, hvad er det?
Og jeg så det ikke i første omgang.
Indtil jeg på et tidspunkt, to uger senere, opdagede, at der var blevet bygget en mobilmast på et andet tag på bagsiden.
Men så gik det op for mig: Ah, okay, det er vist det, der er problemet.
Da jeg flyttede, havde jeg også min første router og tændte for den. Jeg vidste ikke engang, hvad WLAN var dengang,
og jeg fik en frygtelig hovedpine, det var virkelig slemt.
Jeg flygtede bare, løb ud af min lejlighed og havde ekstrem hovedpine i flere timer bagefter.
Og så gik det op for mig: Ah, der er en lille knap på routeren, som man kan slå til og fra.
Så er WLAN tændt eller slukket, og der er hovedpine eller ej.
Og så havde jeg en partner dengang, som var videnskabsmand, og som lavede masser af eksperimenter med mig og altid testede mig.
Lægger jeg mærke til det, lægger jeg ikke mærke til det og så videre. Og ja, det var sådan, det hele startede.
Miljøingeniøren og bygningsbiologen Dr. Dietrich Moldan bliver i stigende grad spurgt af folk, som
ikke rigtig ved, hvor deres problemer kommer fra.
Hans målinger med højpræcisionsudstyr kan hjælpe med at finde frem til årsagen.
Han erkender en fatal fejl.
På grund af fornægtelsen af de mange problemer, der er forbundet med mobilstråling, bliver
elektrosensitive ofte bedøvet med psykofarmaka.
Jeg søgte lægehjælp. De sagde bare: Åh, hvorfor tager du ikke til det psykiatriske hospital ved siden af?
Ja, det var virkelig svaret.
Og ja, selvfølgelig kan det være psykologisk under visse omstændigheder, hvis jeg ser det nu: Ah, der er
en mobilmast der – så bliver jeg måske bange for den.
Men når mine symptomer forsvinder, er helt væk, når jeg er et godt sted – uden at vide, hvad der er eller ikke er et godt sted.
For man kan ikke nødvendigvis se på stedet, at det er psykisk.
Fordi hun ikke længere kunne holde livet i storbyen ud, flyttede Kesari Reber til Mohrenweis, en
lille bayersk landsby mellem Augsburg og München.
I årenes løb har hun skabt et hyggeligt paradis for sig selv og har gjort sit største talent til et
erhverv, hvor hun underviser i meditationskunst.
Vi ledte faktisk eksplicit efter et sted med meget, meget lidt stråling.
Vi har faktisk ingen mobildækning her.
Så du kan faktisk ikke foretage opkald med din mobiltelefon her i huset.
Det er vidunderligt for mig og selvfølgelig for alle, der har lyst til at komme og opleve det.
Ud af eksponeringen?
Vil det stadig være muligt med den udbredte konstruktion af sendere, der finder sted?
Vi har nu en kæmpe mast i nabolaget – og der skal rejses tre af den slags master her til 4.200 mennesker.
Latent overdrivelse, vil jeg sige.
Det er vigtigt at forstå, at det kan ske for alle.
At han tolererer mobilstråling hele tiden, eller i det mindste tror, at han tolererer det godt.
Og pludselig, fra den ene dag til den anden, væltede tønden over indeni.
Og pludselig får du det dårligt.
Dietrich Moldan, som har en doktorgrad i ingeniørvidenskab, har arbejdet som miljøanalytiker siden 2002.
Kunderne omfatter mange bygningsejere, myndigheder, byer og kommuner, industrivirksomheder og
kommercielle virksomheder samt planlæggere og arkitekter, men også læger og alternative behandlere.
Målingerne inden for elektromagnetiske felter kan hjælpe med at finde praktiske bygningsbiologiske løsninger til et sundt liv.
Jeg ser bekymringen for bygningsbiologien i det faktum, at vi i fremtiden vil skulle kæmpe med en massiv stigning
i antallet af mennesker, der ikke ved, hvorfor de er syge, og som er en byrde for sundhedssystemet.
Og efter min mening er det simpelthen mangel på uddannelse, som bygningsbiologer alene ikke kan give.
Men at lovgiveren eller sundhedsforsikringsselskaberne giver information et eller andet sted: Vær opmærksom, reducer.
Men hvis man ser på nyhederne – informationsfolderne fra sundhedsforsikringsselskaberne – er
der kun få advarsler om elektrosmog, tværtimod.
Jeg kan stadig huske, hvordan Techniker-sundhedsforsikringsselskabet sagde: Giv os en ny
kunde, og vi giver dig en DECT-telefon gratis.
Uforsigtighed og desværre ofte vores uvidenhed i forbindelse med trådløs kommunikation er
ofte årsag til forskellige sundhedsproblemer.
Fordi Kesari Reber er bevidst om sin elektrosensitivitet, drog hun forskellige konklusioner.
Vi bruger i hvert fald ikke WLAN eller DECT-telefoner eller noget som helst andet her i huset.
Det betyder, at jeg stadig har en gammel mus med kabel, som ikke stråler, og et tastatur med kabel uden Bluetooth.
Telefonen er helt analog.
Nogle gange er der også nogle med kabler, der har en trekant her, som en antenne.
Det har den ikke, den er strålingsfri.
Og hvad jeg også har: WLAN og Bluetooth er slået fra på computeren.
Med andre ord forsøger vi virkelig at udelade alt, hvad vi kan.
Fantastisk! Så jeg er begejstret.
Det, jeg ønsker, er praktisk talt strålehygiejne.
Ikke afkald på teknologi, men simpelthen – du kan bruge teknologi, hvis du bruger den bevidst.
Lad mig tage et eksempel, hvor du kommer hjem om aftenen og kører din bil ind i garagen.
Man lader ikke motoren køre for at køre tilbage på arbejde næste dag.
Og det er præcis det samme her. Sluk for det, der ikke er nødvendigt.
Og du har klaret dig uden DECT her, du har klaret dig uden WLAN.
Bonn. Telekom påpeger sundhedsrisikoen ved radiostråling.
På side 21 i den 61 sider lange betjeningsvejledning til Telekom Deutschland's
Speedport WLAN-router, under Sikkerhedsanvisninger:
De indbyggede antenner i din Speedport sender og modtager radiosignaler, f.eks. til dit WLAN.
Undgå at sætte din Speedport op i umiddelbar nærhed af soveværelser, børneværelser og opholdsrum for at
minimere eksponeringen for elektromagnetiske felter.
Et andet digitalt dilemma er kendt fra hjerneforskningen:
Afhængighedens mekanismer og de deraf følgende farer for vores børn.
I et imponerende foredrag tog Prof. Dr. Gertraud Teuchert-Noodt publikum med på en rejse ind i hjernen på kompetenceinitiativets
5G-kongres i slutningen af 2019 i valgpaladset i Mainz.
Din konklusion?
Når overacceleration sætter ind fra den visuelle cortex eller under høreenden, forstærkes dette kredsløb.
Opiater skrues op og kan ikke skrues ned igen.
Vi kender opiatreceptorernes særlige egenskaber.
Så det er ligegyldigt, om jeg giver barnet for meget alkohol eller slet ikke giver alkohol hver
morgen, eller om jeg giver tabletten hver morgen.
Det er ligegyldigt, om det er et stof eller et tilsyneladende idealiseret stof.
Barnet svinger op og bliver afhængigt.
Det kan ikke undgå at ske. Det er en automatisme.
Jeg kan ikke sige: Jamen, en lille smule, jeg kan se det digitalt i en time om dagen.
Det er ikke muligt!
Tilbage til naturen, til at motionere, til at lege, i stedet for at være online hele tiden.
Brugen af tablets og smartphones ændrer vores børns mentale, sociale og følelsesmæssige liv.
Situationen er allerede forfærdelig, og vi er nødt til at ændre den.
Ja, de er nødt til at vågne op.
Ja, jeg ser en mulighed. Jeg ser en chance for, at den nuværende generation af børn vil fejle på denne måde.
Allerede i otte-niårsalderen hører vi de første fejlalarmreaktioner om, at de ikke længere kan holde
pennen ordentligt, når de kommer i skole - fordi de kun har brugt touchskærmen og ikke har øvet sig på præcisionsgrebet.
Det skal de gøre gennem børnelege, gennem fingerlege, gennem byggeklodser, ved at lægge legoklodser.
Alle disse finmotoriske præformuleringer skal være dygtige.
Præcisionsgrebet er der så automatisk, og barnet samler pennen korrekt op med et præcisionsgreb.
Og hvis de ikke kan gøre det i dag, fordi de kun har rejst med en touchscreen og bruger pennen på den måde,
så er det en forsinkelse, som jeg nu er nødt til at involvere mig i som terapeut.
Overalt, hvor børn med dette patologiske syndrom i stigende grad dukker op i klasserne, er
jeg nødt til at bruge terapeuter – en masse.
Og det har længe stået klart, at de heller ikke længere kan tale ordentligt.
Man er nødt til at give dem ekstra undervisning, så de overhovedet kan følge med i sproget.
Det er underskud af højeste grad, som for længst har fået os til at indse, at der har været
noget galt, siden fjernsynet kom ind i vores stuer.
For børnene kigger automatisk på fjernsynet og kan ikke forstå det – men de sidder der og er stille.
Og at de tager denne tv-dukke med i skole, hvor den så står foran mig som lærer.
Dilemmaet med vores børn ser ud til langsomt at blive kendt.
De skandinaviske lande er allerede i gang med at foretage drastiske korrektioner.
Regeringen anbefaler at forbyde dem, og Tyskland diskuterer dem – trods alt.
Hvad vil der ske med vores natur, hvis vi fortsætter med at opgradere vores teknologi hensynsløst?
Også her er der mangel på uafhængig videnskabelig dokumentation.
En biavler fortæller om sine erfaringer.
I de sidste tre år har vi oplevet her i den nordlige del af Schwarzwald, i en bredde af 20 kilometer fra
Karlsruhe til Pforzheim og derefter fra Wurzach i retning af Stuttgart, at bierne simpelthen forsvinder i november.
Og ikke bare enkelte kolonier, men her i biavlerforeningen her i Neuhausen – 90 procent af
biavlerne har virkelig mistet alle deres bier.
Og der er biavlere, som har været biavlere i 50 år og aldrig har oplevet noget lignende.
Jeg talte med en person i søndags, som har mistet et par kolonier.
Da han tjekkede i november, var de alle væk.
Det er interessant, at dernede, hvor bierne normalt ville ligge – hvis det er eller var en bisygdom – er der ingen bier at se.
Så for mig personligt var konklusionen klar, at der var noget ud over alle de andre problemer, vi har med bierne.
Og det er netop denne stråling, der nu har en massiv effekt på bierne. I lighed med glyphosat dengang mister
bierne orienteringen under flyvningen og kan derefter ikke komme tilbage til bikuben og dør et sted udenfor.
De flyver tre kilometer.
Hvad gør senderne ved vores træer?
I næsten 20 år har en dedikeret læge undersøgt dette spørgsmål, og langsomt er selv skeptikere begyndt at tage hende alvorligt.
Siden 2005 har jeg sammen med andre mennesker observeret skader på træer i nærheden af mobiltelefonbasestationer.
Det skete på baggrund af besøg hos langtidssyge beboere, der boede i nærheden af mobilbasestationer.
Vi var især bekymrede over de begyndende skader på kronen i den ene side.
Skader, der startede på den side, der vender mod senderen.
Det var grunden til, at vi derefter dokumenterede træer ved mange sendere, ledsaget af målinger.
Her er et eksempel.
Man kan se to lindetræer, og det på den side, der vender ud mod senderen, som er
bagerst, har mistet mange blade på den højre side.
Hvis man ser godt efter, er grenene allerede døde - og disse lindetræer har stadig
blade på den side, der vender væk fra senderen.
På det yngre lindetræ til højre kan man også se den forskel, at træet til højre er lyst i den øverste del,
mens det på den anden side er endnu mere tæt beklædt.
Et alarmerende antal træer i nærheden af to sendere er blevet mærket med rødt, dvs. ryddet til fældning.
Dr. Waldman-Selsam har dokumenteret det faktum, at mobilstråling kan være ansvarlig for skader på træer, så
imponerende og kontinuerligt, at hendes arbejde nu diskuteres internationalt blandt eksperter.
Lægen bliver aldrig træt, og det er der en god grund til.
Vi har besøgt over 1000 sendestationer og dokumenteret dem.
Det er det, der motiverer mig så meget.
Vi fandt ændringer i træerne ved hver sender, som ikke kunne forklares med andre faktorer,
men som indikerede en forbindelse med senderen.
Og det faktum, at man kan finde den ved hver eneste sender, og at man samtidig – hvis man så går
ind i radioskyggen – kan finde sunde træer igen.
Så den dag i dag, selv nu i oktober, når jeg går rundt i Hamborg eller hvor som helst, finder jeg
ikke sunde træer, men tætløvede træer i radioskyggen.
Og mange mennesker lægger nu mærke til denne kontrast.
Det var simpelthen tilfældet indtil nu, det var praktisk talt manglen, at eksperterne aldrig overvejede senderne indtil nu.
Derfor var de ofte i vildrede, men spurgte aldrig: Gør tv-stationen det?
Fordi de ikke engang kiggede efter, hvor senderen var.
Og hvis man nu tager det i betragtning og ser på kort, der viser, hvor senderne er placeret, og hvor hovedstråleretningen
er, så begynder mange eksperter at undre sig.
Hvordan kommer vi ud af det digitale dilemma?
Nogle kloge hoveder ville helt sikkert have noget at byde på.
Her har vi alle de elementer, der er nødvendige for at etablere en internetforbindelse med Li-Fi, dvs. uden radiostråling.
Først er der en loftslampe, der er forbundet med internettet, og som udsender lys i den
usynlige del af spektret, som øjet ikke kan se.
Og så overføres de oplysninger, der kommer fra internettet, til denne nøgle, som snart vil være
så lille, at den passer ind i en mobiltelefon.
Og her har vi computeren. Denne computer er i flytilstand.
Den er ikke forbundet til noget WLAN-netværk. Denne computer er derfor strålingsfri.
Når jeg vil foretage en søgning, indtaster jeg et nøgleord og opdager selvfølgelig, at
der ikke er internetadgang på denne enhed.
Nu tilslutter jeg blot Li-Fi-modtageren.
PC'en vil nu kommunikere med internettet via denne lille modtager.
Modtageren sender et lys til loftslampen for at fortælle den, at den skal forbinde mig til internettet.
Nu, hvor pc'en har forbindelse til internettet, laver jeg en ny søgning.
Jeg går på internettet og kan for eksempel se en video – for eksempel "Forstå Li-Fi".
I løbet af få sekunder kan vi se forbindelsens hastighed.
Vi kan også lave en hastighedstest.
Slå lyden fra for at undgå at blive forstyrret.
Og når vi starter hastighedstesten af Li-Fi-forbindelsen, er vi oppe på næsten 75 megabit pr.
sekund med et enkelt lys – og vi er i flytilstand.
Så jeg har en internetforbindelse uden radiostråling med en hastighed på 80 megabit pr. sekund.
Det betyder, at jeg kan surfe på internettet og søge efter information uden at blive udsat for radiobølger.
Arbejdet med at optimere teknologien fortsætter.
Efter at Prof. Dr. Suat Topsu kunne præsentere et salgbart Li-Fi-system tilbage i 2008, rejste han verden rundt fra
Paris – som en lysambassadør fra kærlighedens by, så at sige.
Suat Topsu var allerede professor i fysik i en alder af 28 år, og han vandt flere innovationspriser.
Men det absolutte gennembrud med hans lystekniske løsning mangler stadig.
I 2022 tog han en pause og har siden da drevet en historisk båd på Seinen sammen med en ven.
Familiefaren er ved at lade batterierne op. Jordnært arbejde i vidunderlige omgivelser hjælper ham.
Han er klar over sin vanskelige mission, da hans innovation sætter ham i konkurrence med en tilsyneladende overmægtig
industri, der med succes baserer sig på risikabel teknologi.
Hvorfor skulle de der opruster med enormt indsats og store udgifter, korrigere deres politik?
Den udløsende faktor er, at folk siger: Ja, radiostråling er farlig.
Spørgsmålet er: Hvad er et acceptabelt niveau, så det forbliver sikkert hele livet?
Så det ikke er farligt for en person gennem hele livet?
Da jeg fik ideen med Li-Fi om at bruge den belysning, der altid har været med os – fra solen
til elpærer – tænkte jeg: Nu har vi alternativer.
Man kan godt kritisere, men det er bedre at komme med løsninger, for så er der ikke flere indvendinger.
Og voilà, du kan gøre det anderledes.
Der findes teknologier, som kan bruges til at løse de udfordringer, menneskeheden står over for.
Det kræver vilje, det kræver en reel politisk og økonomisk vilje til forandring. Og det er det, der mangler i dag.
Det er ikke teknologien.
Prof. Wilfried Kühling er en yderst kompetent ekspert inden for miljøbeskyttelse.
Han har arbejdet med dette område i årtier og fokuserer i stigende grad på elektromagnetiske felter – med god grund:
Hvis man sætter sig ind i emnet, opdager man, at der er et generelt angreb på livet, på selve livsprocesserne.
Fordi cellestrukturerne påvirkes, cellefunktionerne påvirkes og ændres, fordi nervecellerne
kommunikerer via strøm, og hjernebølgerne påvirkes.
Og en ændring i de evolutionære tilstande finder sted praktisk talt overalt.
Og når man forestiller sig, hvilke processer der foregår, hvilke effekter der skabes, kromosomskader og andre ting – så spørger
man sig selv, hvordan evolutionen skal fortsætte, når et menneske nu påvirker disse livsprocesser, der
har præget det gennem millioner af år, så drastisk.
Prof. Kühling ser også en stor mulighed i belysningsteknologi.
Selvom de tre store – Apple, Samsung og Qualcomm – i øjeblikket deler tre fjerdedele af det strålingsorienterede WLAN-marked,
er der også løsningsorienteret forskning i gang i Tyskland.
Prof. Kühling tror på en Funk-vending og er optimistisk.
Mit indtryk er, at virksomheder længe har arbejdet på at udnytte lysfrekvenserne yderligere.
Fordi de netop tilbyder disse fordele for den fremtidige massivt stigende kommunikation, disse
enormt stigende datamængder, der vil blive overført.
De forudser årlige vækstrater på over 80 procent, og det er allerede kendt, at et af de store driftsselskaber for
år tilbage gik sammen med verdens største belysningsfirma.
Jeg tror, at mange ting ligger i skuffen og helt sikkert vil få et gennembrud en dag.
Büren an der Aare – en schweizisk billedbogsby ikke langt fra hovedstaden Bern.
Siden omkring efteråret 2023 har denne idyl været en kilde til gode nyheder for kritikere af mobilkommunikation.
Den tidligere professionelle skiløber Christian Oesch og arkitekt og fysisk planlægger Daniel Laubscher angriber myndighederne og
industrien, organiserer sagsanlæg og trækker dem i retten og informerer den schweiziske offentlighed om,
at de nyligt opførte 5G-antennesystemer er et falsum.
Ja, jeg har nyt.
"Lad os høre det."
Forbundsdomstolen – vores klage er modtaget og vil blive accepteret.
Nu vil vi gerne vide det.
Jeg mener, at den kantonale håndhævelsesmyndighed nu har leveret bevis for, at de er systematisk korrupte.
Det kan vi vise dem nu.
Disse antenner udsender ikke mindre stråling, som de håndhævende myndigheder altid hævder.
De udstråler kraftigere. Det har vi nu kunnet påvise.
Og sammen med den schweiziske forening WIR har vi nu vist, at der i Schweiz generelt, men alene i kantonen Bern, er 386 antenner
i 127 kommuner, der ulovligt udsender for meget stråling ved at bruge mere sendeeffekt, end de har tilladelse til.
Vi deler dette med samfundet, med de berørte.
Dette har nu ført til, at der er taget retslige skridt.
Så vi kan bede disse kommuner om at indlede en procedure for at genoprette den juridiske situation.
Det betyder, at man skal slukke og se, om det overhovedet kan godkendes.
Men logisk nok er der nu stor modstand fra mobiloperatørerne, for så ville netværket bryde sammen.
Og de kæmper stadig imod og vil gå hele vejen til den føderale højesteret, selv om den føderale højesteret allerede har
truffet afgørelse i dette juridiske spørgsmål flere gange.
Men det er retten.
At have ret og at få ret er to forskellige ting og kræver simpelthen tålmodighed, mod og den nødvendige
økonomi til virkelig at kæmpe for sine rettigheder.
Siden diskussionen om den nye 5G-generation af mobilkommunikation begyndte i 2019, har der været organiserede protester, især fra
det naturelskende Schweiz, som f.eks. her i hovedstaden Bern.
Men da enkelte kantoner politisk krævede et moratorium, et stop for udvidelse, annullerede den nationale regering det.
De økonomiske interesser var tydeligvis vigtigere for dem end borgernes bekymringer.
Siden da har nonprofitorganisationen forsøgt at vække schweizerne med forbrugerbeskyttelsesorienteret information og
foredrag for at oplyse dem om deres ret til strålingsbeskyttelse og opfordre dem til at protestere.
Begge parter er utrætteligt aktive og succesfulde.
Hver gang vi holder en præsentation, uploader Daniel og jeg altid diasene til arrangementet.
Alt er altid tilgængeligt på vores hjemmeside med fuld gennemsigtighed, så folk kan følge hvert
skridt på vejen og selv undersøge hver eneste kilde.
Vi ønsker, at „du ikke tror på os“, så sørg selv for at lave din egen research og bekræft det for dig selv.
Og jeg synes, vi har gjort meget, meget store fremskridt på det område i de sidste tre-fire år, så folk selv kan sørge for det.
Vi har virkelig været i stand til at starte en meget, meget stor bølge i Schweiz.
Jeg håber, at det arbejde, vi kan gøre her i Schweiz, og med disse første succeshistorier, som virkelig er blevet bekræftet
af domstolene, at dette også kan overføres internationalt.
Det koncept, vi anvender her i Schweiz, kan også anvendes overalt, også i USA og Australien og så videre.
Et kig på hjemmesiden afslører endnu en allieret i „Gigaherz.ch“-netværket.
Dette har eksisteret siden begyndelsen af mobiltelefonkritik og -uddannelse, dvs. i godt 30 år.
Sammen er de nu stærke.
Men i dag har folk, der ikke siger ja og amen til alt, det ofte svært, selv inden for deres egne rækker.
Corona har først og fremmest skabt en splittelse i samfundet.
Så der var kun godt og ondt. Medierne moraliserede også.
Så du var enten tilhænger eller modstander.
Men det var næsten umuligt at overbevise den anden part med objektive, videnskabelige argumenter.
For dengang måtte jeg lytte til en masse ting, blandt andet fra „snakkebøtter“, konspirationsteoretikere og hvem ved hvad ellers.
Selvom vi altid var i stand til at bevise det, blev det slet ikke bedømt.
Og domstolene og medierne har kørt hårdt på det.
Ja, Laubscher er bare en modstander.
Men jeg har altid sagt: Jeg bruger mobiltelefoner næsten hver dag, fordi jeg også er afhængig af dem.
Men jeg er forpligtet til at sikre, at vi ikke får mere og mere stråling, og at flere og
flere data overføres hurtigere og hurtigere.
Og det er præcis, hvad 5G skal gøre – overføre hundrede gange flere data, hundrede gange hurtigere.
Det er ikke mig, der siger det, det er kære Swisscom.
Og så bliver det simpelthen farligt for folk og er skadeligt for deres helbred.
Jeg har allerede bemærket, at der er tale om en slags polarisering eller polemik.
Så var man bare en „snakkebøtter“, en dårlig en, eller også var man en god en.
Og i dag er det desværre blevet endnu mere udbredt, at hvis man kræver retten, den skrevne, gyldige lov,
bliver man meget ofte stemplet som "højreorienteret".
Det ene har intet med det andet at gøre.
Men det er en erkendelse, jeg har gjort, at man bliver presset op i et politisk hjørne igen – og jeg er politisk uafhængig.
Hvis det skal være faktuel politik, så skal det være evidensbaseret videnskab og ikke videnskab.
Jeg prøver at vise, at vi virkelig bliver løjet systematisk for af de håndhævende myndigheder.
Og det er svært at overbevise domstolene om det, fordi bevisbyrden ligger på dig.
Tja, hvis samfundsudviklingen fortsætter på denne måde, vil ordet konspirator blive en ære.
Disse to herrer mangler bestemt ikke udholdenhed.
Arkitekt Laubscher har allerede gennemført det legendariske 100-kilometerløb i Biel flere gange.
Et boligområde i det nordlige Bayern. Der er parcelhuse og boligblokke i nærheden af en
mobiltelefonbasestation, der er monteret på taget af et hus.
Et almindeligt billede overalt i Europa.
En international gruppe af anerkendte forskere satte sig for at undersøge, i hvilket omfang beboere, der bor
tættere på senderen, er udsat for større sundhedsrisici end dem, der bor et stykke væk.
Alle testpersoner fra forliget blev udstyret med såkaldte HRV-målere (heart rate variability).
Et 24-timers EKG og HRV-analyse bruges til at registrere status for det autonome system.
Test og målinger blev udført i et specielt opstillet telt i nærheden af senderen, og faser med høj og lav
udstråling blev simuleret med strålingsafskærmning.
En nyhed i denne undersøgelse med titlen „Atermiske biologiske effekter af elektromagnetiske felter på det
autonome nervesystem og genintegritet“ var brugen af blodprøver taget fra alle testpersoner.
Syv timer efter, at de var blevet taget, var prøverne på professor Igor Belyaev's anerkendte institut ved Cancer Research
Institute of the Slovak Academy of Science i Bratislava.
Hans forskerteam brugte de mest følsomme cellebiologiske metoder, der findes i verden.
Resultaterne vil sandsynligvis udgøre en videnskabelig milepæl i korrektionen af håndteringen af elektromagnetiske felter.
Vi undersøger kromosomerne her. Vi registrerer kromosomernes metafyser.
Når alle metafyser er blevet registreret, eksporterer jeg dem til mine computere og analyserer for hver metafyse, hvor
meget dicentricitet og hvor mange ringe, der er til stede.
Ud fra hyppigheden af aberrationer kan vi se, om der er skader eller ej.
Afslutningsvis viste de cellebiologiske undersøgelser af kromosomstrukturen, at ændringer i genomet er
mulige efter mange års eksponering over gennemsnittet .
Stigningen i kromosomafvigelser, der blev observeret i gruppe V, dvs. den eksponerede gruppe, indikerer kromosomafvigelser,
der sandsynligvis er akkumuleret gennem årene.
Professor Belyaev opsummerer det vigtigste punkt i undersøgelsen på følgende måde:
Analysen af det samlede antal kromosomafvigelser afslørede en ekstremt høj, statistisk signifikant forskel mellem den
eksponerede og den ikke-eksponerede gruppe: Kromosomafvigelser forekom næsten dobbelt så hyppigt i cellerne i den
eksponerede gruppe som i cellerne i den ikke-eksponerede gruppe.
ATHEM-3-undersøgelsen giver anledning til mange diskussioner verden over.
Forskerne baserede de observerede kromosomskader på reglerne fra Det Internationale Atomenergiagentur (IAEA) og fandt ud af, at
de sædvanlige grænseværdier blev overskredet med en faktor 7,6.
ATHEM-3 kan være grundlaget for en ny æra.
Kære medborgere, se, spørg, kig ikke væk, se på de ubehagelige ting, så langt I kan bære det –
og drag så konsekvenserne og foretag ændringer.
Mit håb knytter sig til viden og til spørgsmålet: „Hvad er meningen med mit liv?“
Vi kan allerede se, selv blandt unge mennesker – selv om de kan lide at lege med deres mobiltelefoner osv. – at mange mennesker
lige nu spørger sig selv, hvad meningen med deres liv er.
Mit håb er, at vi kommer tilbage til det væsentlige.
... at forbyde WLAN i hjemmene, forbyde DECT-telefoner og alt det der, men at gøre det ved hjælp af belysningsteknologi.
Og hvor det ikke er muligt – udenfor – at planlægge radiostrålingen nøje, så vi kommer op på 100 mikrowatt.
Det er mit mål, og det er endda blevet juridisk bevist, at det faktisk er blevet bekræftet som et mål af domstolene.
Min drøm er, at videnskaben vender tilbage til fortiden, og at forskere igen bliver
læger, der ved noget og giver deres viden videre.
Så jeg har tillid til og virkelig håb om, at der er forskere, der nu undersøger sagen
meget hurtigt, og at den vil blive anerkendt.
Det inspirerer mig også, denne selvtillid.
Ja, det er klart, at vi endelig skal begynde at bruge teknologier fornuftigt, at vi skal bruge vores enheder
fornuftigt, at vi skal bruge teknologier, der ikke er skadelige.
Min drøm er, at teknologier og innovationer rent faktisk vil muliggøre sociale og menneskelige fremskridt.
Jeg siger altid, at innovation skal gøre det muligt for menneskeheden at gå ud over de grænser, den
har i dag, og ind i det ukendte – men med respekt for naturen og ikke for at skjule fremtiden.
Li-Fi er en teknologi, der virkelig kan berige konnektiviteten.
Man lærer en masse, man er i netværk med hinanden, og man kan bruge forbindelser uden radiostråling, uden risiko.
Så min drøm er, at det rent faktisk vil ske.
Denne teknologi vil blive brugt fornuftigt til fremskridt. Til fremskridt for menneskeheden.
Vi observerer simpelthen en verdensomspændende stigning i kritiske sygdomme, søvnproblemer
og kræftfrekvenser, som vil stige i fremtiden.
Man skal tænke over årsagen og være i stand til at undersøge og sætte navn på de ting, der fører til hele denne udvikling.
Og desværre bliver dette i sidste ende ignoreret ved at sige: Hvad er symptomerne, og hvad kan et symptom gøre?
Det har altid stået klart, at vi skal finde årsagerne og ikke kurere symptomerne.
Min drøm er, at jeg altid prøver at fortælle min familie, at jeg faktisk ikke havde lyst.
Jeg har faktisk aldrig haft lyst til at beskæftige mig med dette emne.
Min drøm er, at jeg ikke længere behøver at pløje den, fordi retfærdigheden og loven vil sejre.
Det er min drøm – og så er 5G, som de vil have det, ikke muligt.
Så det drømmer jeg om.
Men nogle gange er jeg ikke sikker på, om det virkelig bare er en drøm, eller hvad chancerne er.
Jeg har ikke opgivet håbet endnu.
Min drøm er, at alle i hele verden virkelig vil forstå bedre, hvad mobiltelefoni egentlig er.
Og hvad de personlige konsekvenser er, når vi har vores mobiltelefon til hovedet, og hvordan vi bruger enheden her.
Det er meget, meget vigtigt, at alle forstår det: Dette er ikke bare en anordning, det er virkelig et våben.
Og vi skal vide, hvordan man håndterer et våben.
Og med det vil jeg virkelig gerne tilføje så meget som muligt.
Så hurtigt som muligt, så folk forstår, hvor farligt det faktisk er.
Især når vi tænker på, at vi giver telefonen, mobiltelefonen, til et barn og bruger den
som en slags babysitter. Det er forfærdeligt.
Det giver rigtig god mening at sætte sig for at forstå livets farer, tage dem alvorligt og altid starte med sig selv først.
For jeg kan minimere en masse stress – som jeg også udsætter min krop for – meget, meget
godt, hvis jeg forstår, hvad jeg gør ved mig selv.
Jeg tænker videre nu: Jeg tænker på, hvad vi spiser, jeg tænker på tatoveringerne, jeg tænker på håndteringen, selvfølgelig
den hygiejniske og sunde håndtering af denne mobiltelefon.
Kan jeg holde ud at sætte tempoet ned for en stund? Kan jeg holde ud at have mobilfri dage?
Det ville være en gave til livet og en gave til dig selv.
Og jeg tror, at hvis vi får lov til at udvikle denne kærlighed til os selv, og det er det, vi er her for – vi
læger – så kan vi tage mennesker med os i denne bevidsthed.
Det handler ikke om at forbyde, det handler om at leve foran med et godt eksempel og tage sagen i egne hænder.
For det begynder virkelig at føles ubehageligt at stå der og sige:
Det påvirker børn, det påvirker unge mennesker i dag, det påvirker voksne.
Vi bringer sygdomme frem i lyset, som ikke hører hjemme der, hvis overhovedet, i en persons liv.
Jeg tror, at det eneste, vi kan gøre, er at sende dem til helvede.
Men ... kan jeg sige det i et interview?
Jeg ville ikke vide, hvad jeg ellers skulle gøre.
Det politiske system er korrupt. Medierne er næsten fuldstændig korrupte.
Så hvad skal vi gøre? Vi skal beskytte os selv.