Németország mély oktatási válság közepén van.
"A német iskolák helyzete továbbra is rossz.
A 2024-es évhez képest tovább romlott" - mondja Prof. Dr. Axel Plünnecke. .
Ezt a tudomány, a politika és az oktatási szervezetek jelenlegi értékelései is megerősítik.
Még az általános iskolai tanárok is riadót fújnak: egyre több gyermek már az első osztályban sem tud lépést tartani.
Némelyikük még a ceruzát sem tudja rendesen tartani, és a vágás és a ragasztás is nehézséget okoz némelyiküknek.
A Német Gazdasági Intézet szerint az iskolák 2015 óta "mérhetően veszítettek minőségükből".
Az iskolák 30-40 százalékában a gyerekek egyértelmű képességbeli hiányosságokat mutatnak.
"A tanulók alapvető készségei jelentősen visszaestek, különösen az olvasás és a matematika terén."
"A gyerekek negyede nem tud elég jól olvasni, írni, matekozni és kommunikálni az általános iskola végén.
Ennek eredményeként minden tizenhatodik diák végzettség nélkül hagyja el az iskolát.
"A képesítés nélküli iskolai végzettségűek aránya növekszik, minden hatodik fiatal alig tud elhelyezkedni a munkaerőpiacon."
Ez a fejlemény kétségeket ébreszt a német oktatási rendszer jövőbeli életképességével kapcsolatban.
A készségek elsajátításának hiánya nem magyarázható kizárólag a migrációs háttérrel rendelkező tanulók arányával.
Emellett egyre több a pszichológiai probléma, ami azt jelenti, hogy a gyermekek és fiatalok egyre nagyobb
csoportja már nem képes tartósan részt venni az iskolai életben.
A pedagógusok szerint ennek egyik oka az okostelefonok túlzott használata.
Az állandó figyelemelterelés jelentősen megnehezíti a koncentrációt és a tananyag feldolgozását, így egyes
iskolák vagy tanárok kénytelenek mobiltelefon-széfeket vagy mobiltelefon-tilalmat bevezetni a tanórákon.
De most már a diákok is érintettek:
Prof. Dr. Michael Sommer, az Oldenburgi Egyetem professzora az olvasás terén "hatalmas hiányosságokról" beszél,
és "a strukturális analfabéták társadalmára" figyelmeztet.
A Kla.TV már beszámolt a digitalizáció – és különösen az okostelefonok – rendkívül veszélyes, negatív és
egészséget veszélyeztető hatásáról a gyermekekre és serdülőkre.
A vonatkozó programokat a #DigitaleBildung alatt találja.
Németországban továbbra is sok tanár hagyja abba a tanítást.
Évente több mint öt százalékuk hagyja el véglegesen a tanári pályát - háromnegyedük idő előtt.
2015 óta több mint kétszeresére nőtt azoknak a száma, akik pszichológiai vagy szociális
okokból idő előtt elhagyják a szolgálatot.
A szövetségi kormány válasza az oktatás helyzetére több mint érdekes, hogy ne mondjam, rendkívül ellentmondásos:
bár egyre nagyobb a szakképzett munkaerő hiánya, és a tanárok panaszkodnak a túlmunkára,
az egész napos ellátást tovább kell bővíteni.
Az "általános iskolás korú gyermekek egész napos támogatásáról szóló törvény" értelmében a 2026/27-es első
osztályosok, majd a 2029/30-as általános iskolás gyermekek törvényes jogot kapnak az egész napos gondozásra.
Gazdasági tanácsadó , Dr. Ulrike Malmendier professzor kijelenti: „Ami igazán segítene, az az, ha vonzóvá tennénk – különösen a
nők számára – a teljes munkaidős vagy a több órás munkavégzést.”
Sok szülő csak azért maradna otthon, mert nem volt lehetősége teljes munkaidős gondozásra.
Az SPD ugyanakkor a házastársi felosztás eltörlését szorgalmazza, mivel az "negatív ösztönzőket teremt a nők munkavállalására".
Tényleg még mindig a gyermekek oktatásának előmozdításáról van szó?
Az a benyomás alakul ki, hogy az iskolai kihívások ürügyén a fő cél az, hogy a nőket korábban és erőteljesebben visszahozzák a
munkaerőpiacra, és így a gyerekeket még korábban kivonják az otthoni környezetből, hogy az állam minél korábban megkezdhesse
manipulatív befolyását gyermekeinkre a digitalizációval, korai szexualizációval, hamis médiaműveltséggel, elidegenítéssel
stb. és így engedelmes és szórakozott adófizetőket vonzzon.
pontosan az ellenkezője lenne egy lépés a helyes irányba, hogy elkerülje az oktatási nyomorúságot.
Tudományos tanulmányok többször kimutatták, hogy a korai családi támogatás döntő
fontosságú a későbbi tanulmányi sikerek szempontjából.
Azok a gyerekek, akik otthon sok nyelvet és figyelmet kapnak, lényegesen jobb esélyekkel indulnak.
Hároméves korukig a gyermekek akár 30 millióval több szót hallanak a családi környezetben,
mint például egy bölcsődében vagy napköziben.
Az oktatás a családban kezdődik.
A szülők gyermekeik legfontosabb tanítói az élet első éveiben.
Sem a bölcsődék, sem az általános iskolák nem tudják megközelítőleg is betölteni ezt a szerepet.
Ahelyett, hogy a nőket munkába kényszerítenénk, és az egész napos gyermekgondozást bővítenénk, az
otthoni kora gyermekkori nevelést kellene megerősíteni.
A kreativitásnak, a természet megtapasztalásának, a közös rituáléknak és az otthoni pozitív
tanulási légkörnek ismét a középpontba kell kerülnie.
Végül egy felhívás minden olyan szülőhöz és nagyszülőhöz, aki tudatosan szeretne ellene tenni: Szánjatok időt a gyermekeitekre.
Használja ki azt a fázist, amikor a gyerekek még otthon maradhatnak.
Kapcsolja ki a tévét, tegye el a mobiltelefont, és segítse gyermekeit abban, hogy minden
bennük rejlő képességet fejleszteni tudjanak.
Ezeket a kincseket fel kell fedezni és népszerűsíteni kell, nem pedig eltemetni a túlzott médiafogyasztás miatt.