[Charles Darwin (1809-1882) velja za enega največjih naravoslovcev vseh časov.
Njegove raziskave o izvoru vrst veljajo za temelj teorije evolucije.
Znana je po vsem svetu in se poučuje na šolah in univerzah v številnih državah.
Darwinovo delo je v njegovem času predstavljalo prelomnico od prepričanja o božjem
stvarjenju k materialističnemu pogledu na svet.
Danes velja evolucijska teorija za popolno razlago kompleksnosti vsega življenja.
Ta pravi, da se živi organizmi lahko spreminjajo skozi več generacij, tako da se
prilagajajo okolju, in da se lahko pojavijo nove vrste.
Mediji in znanstveno poročanje nenehno spodbujajo javnost k podpiranju darvinizma.
Širi se prepričanje, da vsi znanstveniki na svetu verjamejo v to teorijo.
"Darvinistični pogled na svet" je trdno zasidran v glavah mnogih ljudi.
Na spletni strani biologie-lernprogramme.de si lahko o izrazu "teorija evolucije" preberete naslednje:
"V vsakdanjem jeziku se izraz "teorija" nanaša na precej negotovo trditev, v znanosti pa bi bolj ustrezal izrazu "hipoteza".
V znanosti pa je "teorija" že podprta s številnimi ugotovitvami, skoraj kot "naravni zakon".
Ko torej govorimo o evolucijski "teoriji", pravzaprav poudarjamo zelo dobre dokaze!"
Kako pa so videti ti dobri dokazi?
Ali v znanstveni skupnosti res obstaja soglasje ali je za to temo, tako kot za mnoge druge,
značilno zatiranje kritičnih nasprotnih glasov?
Vsi znanstveniki na svetu verjamejo v teorijo evolucije - vsaj tako je leta 2001 trdila veriga televizijskih postaj PBS v ZDA.
To je povzročilo močan odziv javnosti.
Bruce Chapman, predsednik možganskega trusta Discovery Institute, je ustvarjalce filma obtožil, da "stigmatizirajo"
vse znanstvenike, ki dvomijo o teoriji evolucije.
"Želijo, da bi ljudje verjeli, da Darwinovo teorijo danes kritizirajo le verski fundamentalisti."
John West, namestnik direktorja, je obsodil, da darvinisti namerno vplivajo na medije, politiko in sodišča,
da bi zatrli drugačna mnenja in preprečili razpravo.
Prepričan je, da ta represija le še povečuje skeptičnost ljudi.
Inštitut je nato objavil seznam imen znanstvenikov, ki razmišljajo drugače.
Vsi so imeli pogum, da so se podpisali in tako javno izrazili, da dvomijo v Darwinovo teorijo.
Na seznamu so člani Ameriške akademije znanosti, ruske, poljske in češke akademije ter priznanih univerz, kot so
Yale, Princeton, Stanford, MIT, Berkeley, UCLA in druge.
Vsi podpisniki imajo doktorat iz svojega področja. To je izjemno široko soglasje.
[Govornik 2: "Darvinisti nikoli ne prenehajo trditi, da noben resen znanstvenik ne dvomi v to teorijo.
Tu je 500 znanstvenikov, ki so pripravljeni javno izraziti svojo skepso do teorije evolucije,"
je dejal Dr. John G. West z inštituta Discovery.
"Prizadevanja darvinistov, da bi s pomočjo sodišč, medijev in akademskih ustanov zatrli nasprotovanje in zadušili razpravo,
bodo dejansko povzročila le še več nasprotovanja in spodbudila več znanstvenikov, da se pridružijo seznamu kritikov evolucije."
Seznam Darwinovih disidentov je naslovljen z naslednjo izjavo:
"Skeptični smo do trditve, da je mogoče, da so za kompleksnost življenja odgovorne naključne mutacije in naravni izbor.
Skrbno je treba preučiti dokaze za Darwinovo teorijo."
Danes je na tem seznamu že več kot 1000 znanstvenikov.
Skeptičen sem glede trditev.
Sem skeptičen. Skeptičen sem. Skeptičen sem. Mi smo skeptični.
Vedno več znanstvenikov dvomi o Darwinovi teoriji.
Skeptični smo do trditev, da sta naključna mutacija in naravni izbor lahko vzrok za kompleksnost življenja.
Seznam je podpisalo več kot 1000 doktorjev znanosti z vsega sveta.
Sem skeptičen. Skeptičen sem. Skeptičen sem.
Skeptičen sem do trditev, da je mogoče, da so naključne mutacije in naravni izbor odgovorni za kompleksnost življenja.
Spodbujati je treba skrbno preučevanje Darwinove teorije."
Darwin je sam predvideval, da bodo številne vrzeli v njegovi teoriji zapolnile poznejše generacije z ustreznimi odkritji.
Nasprotno pa so znanstveniki z različnih področij večkrat prišli do odkritij, zaradi katerih je njegova
teorija o "evoluciji z naravnim izborom" še naprej propadala.
V nadaljevanju boste slišali nekaj nasprotnih mnenj, ki jih osrednji tisk še ni objavil.
Avstralski molekularni biolog Michael Denton je v svoji knjigi "Evolucija: teorija v krizi" zapisal:
"Darwin ni nikjer pokazal niti enega primera naravne selekcije, ki bi dejansko povzročil evolucijske spremembe v naravi."
"Pionirji genetike, kot sta Karl Curns in Heribert-Nilsson, so vedno znova poudarjali, da selekcija sama po sebi ne
more ustvariti nič novega. Je le sito, ki preseje stvari.
Tako kot s sitom ne nastanejo novi čajni lističi, tudi selekcija ne ustvarja novih oblik ali novih vrst.
Lahko le preseje ponudbo, ne more pa ustvariti novih oblik in vrst.
"Darwin je v svoji knjigi predstavil možnosti razmišljanja: Kaj bi lahko bilo?
Kako so se lahko razvili organizmi na Zemlji?
Toda ne on ne darvinisti ne neodarvinisti te trditve danes ne morejo eksperimentalno potrditi."
Poleg arheologov in biologov so tudi nekateri matematiki podvomili v teorijo evolucije.
Z matematičnega vidika DNK vsebuje veliko življenjskih informacij, je dejal Stanislaw Ulam, inženir projekta Manhattan.
Narava se ne more zanašati na naključne procese pri ustvarjanju takšnih informacij, kot to predvideva Darwinova teorija.
Ameriški molekularni biolog Douglas Axe je prav tako opravil izračune v tem kontekstu in prišel do enakega zaključka:
Da bi z naključnimi mutacijami ustvarili normalno beljakovinsko molekulo, bi potrebovali
10 bilijonov Zemelj. To je očitno nemogoče.
"V evolucijskem sistemu ima naključje precej močno vlogo, saj se verjame, da lahko naključne
mutacije, naključne spremembe ustvarijo koncept.
To preobremeni naključje, kar ni naključje.
Če bi bilo to mogoče, bi lahko programe za naše računalnike ustvarjali z naključnimi algoritmi. Vendar to ni mogoče.
Za ustvarjanje kompleksnih programov potrebujemo misli, ideje in inteligenco."
"Eden od osnovnih problemov evolucijske teorije je prehod iz vodnega v kopensko življenje.
Kako se lahko riba razvije v dvoživko?
Prehoda med ribami in dvoživkami, povezovalnega člena, še danes niso našli."
"Vprašanje prehodnih povezav med glavnimi skupinami živih bitij je bilo za Darwina pereče vprašanje in je še danes.
Presenetljivo malo je bilo najdenih fosilov, ki bi jih lahko razlagali v smislu takšnih
prehodov med glavnimi skupinami organizmov."
[Dokazov za Darwinovo teorijo o poreklu še danes ni.
Darwinovo teorijo so od njene objave naprej širili in vedno znova dopolnjevali zvesti privrženci.
Vrzeli v teoriji so bile včasih celo prikrite z napačnimi predstavitvami, na primer s strani
zoologa in zagovornika darvinizma Ernsta Haeckela.
Sredi 19. stoletja je spreminjal podobe človeških in živalskih zarodkov, da bi populariziral
evolucijsko biologijo, ki je bila takrat še v povojih.
Leta 1997 je skupina znanstvenikov pod vodstvom embriologa Michaela Richardsona
preučevala proces rasti zarodkov 50 vretenčarjev.
Natančno so si jih ogledali in si delali zapiske.
Ugotovili so, da Haeckel v zarodkih ni le dodajal in brisal struktur, ampak jih je tudi spreminjal.
Naslikal je človeške zarodke, ki so bili bolj podobni ribam, ter spremenjene zarodke ljudi in psov.
Nekateri znanstveniki v tem kontekstu govorijo o namernem ponarejanju.
Haecklove slike so bile pozneje uporabljene v učbenikih za biologijo in so zavajale generacije učencev, ki niso
poznali resnice in so slepo verjeli v teorijo evolucije.
Zato se je v zavest mladih vse bolj vtisnila misel, da so ljudje potomci opic.
Nemški embriolog Erich Blechschmidt je v svoji knjigi "Začetek človeškega življenja" s podrobnimi podatki dokazal, da
imajo človeški zarodki od samega začetka le človeške strukture.
Finski profesor bioprocesnega inženirstva Matti Leisola ima svoje izkušnje s kritiko evolucije.
Kristjan se že 40 let ukvarja z raziskavami.
V svoji knjigi "Evolucija - nezaželena kritika: izkušnje znanstvenika" opisuje, da
znanost že dolgo ni več nevtralno igrišče.
To se mu je še posebej jasno pokazalo pri evoluciji.
Vsakdo, ki javno nastopa proti prevladujoči evolucijski paradigmi in naravoslovnemu pogledu na svet v ozadju, mora pričakovati
nezainteresiranost za dokaze, zavračanje odprte razprave, vztrajne predsodke, omalovaževanje, zaničevanje, poskuse
cenzure in celo sovraštvo - ker so Darwinove hipoteze dolgo veljale za samoumevna dejstva, opisuje Leisola v svoji knjigi.
Dr. Hans-Joachim Zillmer, strokovnjak za evolucijo, v svoji knjigi "Die Evolutionslüge"
(Evolucijska laž) prav tako kritizira Darwina.
Na hrbtni strani njegove knjige piše:
[Govornik 2: "Njegova sedanja knjiga prikazuje, da je ta doktrina le skupek laži.
V njej so dokumentirane številne, prej zamolčane, senzacionalne najdbe, ki dokazujejo, da je treba na novo
napisati zgodovino človeške evolucije, ki jo je znanstvena srenja sistematično ponarejala.
Prav tako kaže, da Darwinova načela rivalstva in neusmiljenega boja niso uspešne strategije za razvoj življenja.
Načela evolucijske teorije ne vodijo k nadaljnjemu razvoju, temveč k spopadom in vojnam
namesto nujnega sodelovanja - tako takrat kot danes."
Zaključek: Ti različni glasovi kažejo, da Darwinov nauk o teoriji evolucije nikakor ne temelji na zelo dobrih dokazih.
Nasprotno, število kritičnih glasov, ki pozivajo k resnični znanstveni presoji, se iz dneva v dan povečuje, saj se tudi na
tem področju ne odvija odprt diskurz in skrbne raziskave domnevno zanesljivih dokazov, temveč se jih celo namerno cenzurira.
Anke Uhlenwinkel, univerzitetna profesorica za didaktiko geografije in ekonomije, je pred kratkim izdala knjigo:
"Tisti, ki motijo, morajo oditi - odstranitev kritičnih profesorjev z univerz".
V intervjuju za AUF 1 opisuje, da vse več profesorjev izgublja službo - ne zaradi slabega akademskega
dela, temveč zato, ker postavljajo neprijetna vprašanja.
Nekoč kraji svobodne razprave so zdaj institucije strahu, cenzure in političnega konformizma. Vsakdo,
ki ne ustreza prevladujoči zgodbi, dobi brco v noge.
Govori o zlorabi moči, konformizmu in izdaji ideje znanosti.
Prepričana je, da si lahko vsak državljan ustvari lastno mnenje le, če mu je omogočen dostop do vseh znanstvenih dejstev.
"... in bolje poznate stvari, ki bi jih dejansko lahko vsi poznali, in to je veliko več kot
tisto, o čemer se običajno razpravlja v javnosti.
Seveda pa velja, da čim več veš, tem bolj lahko oblikuješ svoje razumno utemeljeno mnenje in tudi družbeno mnenje."
Nazadnje se spomnimo spodbudnih besed Dr. Johna G. Westa z Inštituta Discovery.
"Prizadevanja darvinistov, da bi s pomočjo sodišč, medijev in akademskih ustanov zatrli nasprotovanje in zadušili razpravo,
bodo v resnici povzročila le še več nasprotovanja in spodbudila več znanstvenikov, da se pridružijo seznamu kritikov evolucije."