Julkisessa televisiossa, kuten tässä tapauksessa Sveitsin televisiossa SRF:ssä, käydään yhä enemmän
keskusteluja tekoälyn lapsipornografiasta tai niin sanotuista lapsipornografisista mangoista .
Lapsia ei saa vahingoittaa fyysisesti prosessin aikana.
Tällaisten piirrettyjen mangojen tai tekoälyllä luotujen kuvien hallussapito on edelleen kielletty.
Mutta tätäkin kieltoa ollaan jo horjuttamassa,
Väitetty tiede ja käytäntö kyseenalaistavat sen yhä useammin.
"Jotkut väittävät, että on viisaampaa antaa pedofiileille jotakin sellaista, jonka vuoksi lasten ei ole
tarvinnut kärsiä", sanoi oikeuspsykologi Jérôme Endrass.
"Tämä voisi vähentää "oikean" lapsipornon ja todellisen hyväksikäytön kulutusta."
Regula Bernhard Hug, Sveitsin lastensuojelusäätiön johtaja, vastaa tähän: "Se olisi vaarallista vähättelyä. Sillä
tekoälyä on myös ruokittava todellisella 'materiaalilla'."
Se torjuu tiukasti keinotekoisesti tuotetun lapsipornografisen sisällön yleisen laillistamisen.
Myös oikeuspsykiatri Frank Urbaniok pitää kieltoa periaatteessa oikeana.
Hänen mielestään se on tärkeä merkki siitä, että "(...) yhteiskunta tuomitsee seksuaalisen hyväksikäytön".
Poikkeustapauksissa hän voisi kuitenkin kuvitella antavansa pedofiileille pääsyn keinotekoiseen aineistoon ja voisi kuvitella
tekoälyn lapsipornon valvotun jakelun tietyin edellytyksin.
Urbaniok ja Endrass jatkavat keskustelua kahdesta eri rikoksentekijätyypistä ja erottavat ne toisistaan.
Niiden, jotka pystyvät erottamaan fantasian todellisuudesta, pitäisi sitten saada
katsoa keinotekoisesti tuotettua lapsipornoa.
Heidän mielestään tämä vähentäisi pahoinpitelyjen riskiä, ja kuvat antaisivat heille eräänlaisen purkautumiskeinon.
Ja niiden, jotka eivät siihen kykene, ei pitäisi missään tapauksessa saada niitä.
Ja lopuksi myös Sveitsin lastensuojelu soljuu:
Tiukasti valvottu terapeuttinen käyttö olisi periaatteessa jopa mahdollista.
Hyvät katsojat, pitäisikö tällaisista kysymyksistä ylipäätään käydä julkista keskustelua?
Loppujen lopuksi tässä keskustelussa on kyse lasten raiskauksesta - ei ole kyse siitä, onko se keinotekoisesti luotu vai ei!
Se, että Urbaniokin kaltaiset oikeuspsykiatrit vannovat SRF Kulturin kautta, että "rituaalinen hyväksikäyttö" on pelkkä
salaliittoteoria eikä sitä ole olemassa, vaikka 1024 eloonjäänyttä kuvailee sitä Lois Sasekin
rituaalista väkivaltaa käsittelevässä dokumenttielokuvassa , ei tee heidän väittelystään yhtään uskottavampaa.
Kaikki tietävät ja ymmärtävät, että riippuvuus voidaan parantaa tai "parantaa" vain täydellisellä luopumisella.
Aivan kuten entinen alkoholisti ei saa koskea pisaraakaan ja entinen narkomaani ei saa edes ajatella huumeita, näitä
julmuuksia ei saa edes ajatella, saati sitten keskustella niistä!
tekoälypornografia
pedoseksuaaleille olisi yhtä kuin rikollinen porttihuume!
Kla.TV:n dokumentissa
"Pedofiilit vaativat 'oikeutta' lapsiin" osoittaa enemmän kuin selvästi, miten pienet vaatimukset alussa johtavat
yhä syvempään riippuvuuteen ja hirvittäviin perversioihin.
Lobbauksen, inhimilliseltä kuulostavan "ymmärryksen" ja terapeuttisen teeskentelyn avulla myös
absoluuttiset tabut saavat tukea, mikä avaa "Pandoran lippaan".
Lasten näkeminen tai leimaaminen seksuaalisiksi olennoiksi oli, on ja pysyy ikuisesti tabu, eikä sitä voi muuttaa.