Sabiedriskajā televīzijā, piemēram, šajā gadījumā Šveices televīzijā SRF, aizvien biežāk notiek
diskusijas par mākslīgā intelekta bērnu pornogrāfiju vai tā sauktajām bērnu pornogrāfiskajām mangām .
Nav paredzēts, ka šajā procesā fiziski tiks nodarīts kaitējums bērniem.
Šādu zīmētu mangas vai ar mākslīgo intelektu radītu attēlu glabāšana joprojām ir aizliegta.
Taču arī šis aizliegums jau tiek mainīts,
Arvien biežāk tiek apšaubīta iespējamā zinātne un prakse.
"Daži apgalvo, ka ir prātīgāk nodrošināt pedofilus ar kaut ko tādu, par ko nav cietuši
bērni," saka tiesu psihologs Žeroms Endrass.
"Tas varētu samazināt "īstas" bērnu pornogrāfijas ar reālu vardarbību patēriņu.""
Šveices Bērnu aizsardzības fonda direktors Regula Bernhards Hugs (Regula Bernhard Hug) tam oponē: "Tā būtu bīstama trivializācija.
Jo arī mākslīgais intelekts ir jābaro ar reālu "materiālu"."
Tā stingri noraida mākslīgi radīta bērnu pornogrāfijas satura vispārēju legalizēšanu.
Arī tiesu psihiatrs Frenks Urbanioks (Frank Urbaniok) uzskata, ka aizliegums ir pamatos pareizs.
Viņaprāt, tas ir svarīgs signāls, "(...) ka sabiedrība nosoda seksuālo vardarbību".
Tomēr izņēmuma gadījumos viņš varētu iedomāties, ka pedofiliem tiks nodrošināta piekļuve mākslīgi radītiem materiāliem,
un varētu paredzēt kontrolētu mākslīgā intelekta bērnu pornogrāfijas izplatīšanu, ievērojot zināmus nosacījumus.
Urbaniok un Endrass turpina apspriest un nošķirt divus dažādus likumpārkāpēju veidus.
Tiem, kas spēj atšķirt fantāziju no realitātes, būtu jāļauj skatīties mākslīgi radītu bērnu pornogrāfiju.
Viņuprāt, tas mazinātu uzbrukumu risku, un attēli sniegtu viņiem sava veida noieta iespēju.
Un tie, kas to nespēj, nekādā gadījumā nedrīkst tos saņemt.
Un visbeidzot, Bērnu aizsardzība Šveice arī sprādzes:
To stingri kontrolēta terapeitiska izmantošana principā būtu pat iedomājama.
Cienījamie skatītāji, vai šādi jautājumi vispār būtu jānodod publiskām debatēm?
Galu galā debates šeit ir par bērnu izvarošanu - jautājums nav par to, vai tie ir vai nav mākslīgi radīti!
Tas, ka tādi tiesu psihiatri kā Urbanioks pēc tam arī zvēr SRF Kultur , ka "rituālā vardarbība" ir tikai sazvērestības teorija
un neeksistē, lai gan 1024 izdzīvojušie to apraksta Loisas Sasek dokumentālajā filmā par
rituālo vardarbību, nepadara viņu debates ticamākas.
Ikviens zina un saprot, ka atkarību var izārstēt vai "izārstēt" tikai ar pilnīgu atteikšanos.
Tāpat kā bijušais alkoholiķis nedrīkst pieskarties ne pilienam un bijušais narkomāns nedrīkst pat domāt par narkotikām,
par šīm zvērībām nedrīkst pat domāt, nemaz nerunājot!
Mākslīgā intelekta pornogrāfija
pedoseksuāļiem būtu līdzvērtīga kriminālai ieejas narkotikai!
Kla.TV dokumentālajā filmā
"Pedofili pieprasa "tiesības" uz mūsu bērniem" vairāk nekā skaidri parāda, kā sākumā nelielas prasības noved
pie arvien lielākas atkarības un briesmīgām perversijām.
Ar lobiju, cilvēcīgi izklausoties pēc "sapratnes" un terapeitiski izliekoties, atbalstu saņem arī
absolūti tabu, tādējādi atverot "Pandoras lādi".
Uzskatīt vai apzīmēt bērnus kā seksuālas būtnes bija, ir un paliks tabu, un to nevar mainīt.