Gada sākumā Sanktgallenes kantona veselības aizsardzības likuma pārskatīšana izraisīja satraukumu visā Šveicē.
Tajā noteikts, ka valdība var ar rīkojumu noteikt obligātu vakcināciju saskaņā ar Federālo likumu par epidēmijām.
Kritikas centrā ir soda naudas apmērs līdz 20 000 franku apmērā.
Tomēr Sanktgallēna nebūt nav vienīgais kantons, kurā ir obligāta vakcinācijas programma.
Cīrihes kantonā šāds noteikums ar naudas sodu līdz 50 000 CHF ir spēkā kopš 2020. gada pavasara.
Šīs programmas mērķis ir noskaidrot šī jautājuma būtību.
Vēlamies sveikt Andrea Staubli kundzi, juristi, mediatori un organizācijas Action Alliance Free Switzerland
(ABF Switzerland) valdes locekli. Sveiki, Staubli kundze.
: Labdien, liels paldies par ielūgumu. Ar prieku.
Staubli kundze, lūdzu, īsi iepazīstiniet ar sevi un paskaidrojiet, kā jūs sākāt nodarboties ar vakcinācijas jautājumu Šveicē?
Pēc izglītības esmu juriste.
Es 20 gadus biju tiesas priekšsēdētājs, un šodien es patstāvīgi strādāju kā mediators, koučs un konsultants.
Es strādāju par juristu "Aktionsbündnis Freie Schweiz", un jūs man jautājāt, kā es iesaistījos.
Tas faktiski sākās 2020. gada pavasarī.
Es sapratu, ka kaut kas nevar būt kārtībā.
Federālā padome ir sākusi valdīt ar ārkārtas likumu.
Mūsu pamattiesības tika ierobežotas, un man tā bija tikai zīme, ka kaut kas nav kārtībā.
Un tad es ar šo tēmu iepazinos nedaudz dziļāk, un tā es nonācu ABF Šveicē.
Un tieši šeit mēs sapratām - jo īpaši, ņemot vērā pieredzi, kas gūta, strādājot pie Koronas, - ka veselības un veselības
politikas tēmas ir ļoti, ļoti svarīgas; pirmkārt un galvenokārt, protams, mums, cilvēkiem, bet arī politiķiem.
Tāpēc mēs strādājām pie Epidēmiju likuma, starptautisko veselības aizsardzības noteikumu un pandēmijas līguma.
Epidēmiju likumā ir minēta obligātā vakcinācija.
Vēl ir termini obligātā vakcinācija un obligātā vakcinācija.
Vai varat paskaidrot, kādas ir atšķirības un kā kantoni faktiski lieto šos terminus?
Ja mēs paskatāmies Vikipēdijā vai vārdnīcā, mēs atrodam apgalvojumu, ka pienākums un pienākums patiesībā ir sinonīmi.
Tātad obligātā vakcinācija vai obligātā vakcinācija faktiski nozīmē vienu un to pašu.
Es uzskatu, ka vārdam "obligātā vakcinācija" cilvēkiem ir spēcīgāka, lielāka nozīme.
Epidēmiju likumā, t.i., federālajā likumā, kas attiecas uz visu Šveici, ir runa par obligāto vakcināciju.
Arī visi pārējie kantoni, kuros ir šāds likums, izņemot Sanktgallenes kantonu, runā par obligātu vakcināciju.
Un Sanktgallenes kantons šobrīd ir vienīgais kantons, kas runā par obligātu vakcināciju.
Jums ir taisnība, ir arī obligāta vakcinācija.
Un es vēlētos ļoti skaidri nodalīt tiešo obligāto vakcināciju no netiešās obligātās vakcinācijas.
Tiešā obligātā vakcinācija nozīmētu kādu cilvēku paņemt, aizvest pie ārsta - iespējams,
kopā ar policiju - un tad veikt vakcināciju.
Šveicē mums tā nav.
Taču kopš Corona mēs esam sapratuši, ka mums faktiski ir netiešs pienākums vakcinēties.
Tas nozīmē, ka daudzi cilvēki tika izslēgti no sabiedriskās dzīves kroņa laikā un viņiem draudēja darba zaudēšana.
Šādā situācijā jūs vairs nevarat brīvi pieņemt lēmumu, un mēs runājam par netiešu piespiešanu.
Ja mēs tagad aplūkojam naudas sodus, kas ir noteikti dažu kantonu veselības aizsardzības likumos, proti, ja kāds neievēro obligātās
vakcinācijas programmu un tad viņam var uzlikt naudas sodu līdz 20 000 franku, tad mēs arī
sakām, ka šī persona vairs nevar brīvi lemt.
Tas nozīmē, ka mums ir arī netiešs vakcinācijas pienākums.
Ja kantoni tagad ievieš obligātās vakcinācijas programmu, tie pamatojas uz EpG 22. pantu.
Tajā teikts: "Kantoni var pasludināt par obligātu vakcināciju neaizsargātām iedzīvotāju grupām, īpaši
pakļautām personām un personām, kas veic noteiktas darbības, ja pastāv ievērojams risks."
Tas tur ir rakstīts. Vai tas nozīmē, ka obligāto vakcināciju var ieviest tikai noteiktiem cilvēkiem, nevis visiem?
Tas ir ļoti svarīgs jautājums, ko jūs teicāt.
Tātad EpG 22. pants ir spēkā kopš 2016. gada 1. janvāra.
Un šis federālais likums kantoniem dod iespēju ieviest šādu obligātās vakcinācijas
programmu savos veselības aizsardzības likumos.
Tagad ir ļoti svarīgi, ka šādu vakcinācijas pienākumu var noteikt tikai ar zināmiem nosacījumiem, proti,
tas ir jānosaka noteiktām personām vai personu grupām.
Un tā ir taisnība, tā nav obligāta vakcinācija.
Bet, ja mēs rūpīgāk aplūkojam šos kritērijus, ko nozīmē "īpaši neaizsargātas personas,
personas, kas veic noteiktas darbības" utt.?
Tad mēs redzam, ka tie ir tā sauktie nenoteiktie juridiskie termini.
Citiem vārdiem sakot, to var interpretēt ļoti plaši, un tieši tas ir bīstami.
Ja mēs tagad sakām "noteiktas cilvēku grupas - tie ir visi cilvēki vecumā no 60 gadiem", tad tas attiecas uz diezgan
daudziem cilvēkiem neatkarīgi no viņu veselības stāvokļa.
Ja mēs sakām, ka "tas skar visus bērnus un jauniešus", tad mums ir arī liela iedzīvotāju grupa.
"Cilvēki, kas veic konkrētu darbību" - tas var būt ikviens, kas strādā slimnīcā, pansionātā vai pansionātā.
Un pēkšņi mēs saprotam, ka, lai gan tā nav vispārēja vakcinācijas prasība, tā varētu skart ļoti daudzus cilvēkus.
Un tieši tā ir problēma, kas mums šeit rodas, ja to interpretē plaši.
Ja kāds kantons tagad pateiks, ka mēs vēlamies to paplašināt lielā mērā, tad tas skars
daudzas iedzīvotāju grupas vai šķiras kantonā.
Jā, arī Epidēmiju likumā ir teikts "ja pastāv būtisks risks".
Tādēļ rodas jautājums, kas ir "būtisks risks"?
Un: vai pandēmijas - vai iespējamās pandēmijas - gadījumā sabiedrības veselība tomēr nav apdraudēta?
Ko jūs teiktu cilvēkiem, kuri šādi strīdas?
Jūsu minētais būtiskais risks ir tieši otrā prasība.
Tātad mums ir konkrētas cilvēku grupas, un otra prasība ir, ka pastāv ievērojams risks.
Ko nozīmē "būtisks risks"?
Tas ir vēl viens plašs termins, nenoteikts juridisks jēdziens.
Un kantoni pēc tam paši to piepilda ar saturu.
Un šeit atkal pastāv risks, ka kantons to var interpretēt ļoti plaši.
Tāpēc tas var ļoti ātri radīt ievērojamas briesmas.
Un tad jūs pamatoti sakāt: jā, vai tad katra pandēmija kaut kādā veidā neapdraud sabiedrības veselību?
Jā, tieši šeit ir problēma.
Pašreizējā Pasaules Veselības organizācijas (PVO) definīcijā teikts, ka "pandēmija ir
tad, kad visā pasaulē izplatās jauna slimība".
Tas nozīmē, ka PVO izmanto kritēriju par izplatīšanās ātrumu, t.i., cik ātri vīruss izplatās, nevis par
lielo nāves gadījumu skaitu vai lielo saslimstību skaitu.
Un, ja mēs uz to paskatāmies, var ātri kļūt skaidrs, ka kaut kas ir pandēmija.
Un, ja PVO pēc tam izsludinās pandēmiju, kā tas ir noticis kādas trivialitātes dēļ, tad, protams, mēs riskējam, ka
Šveices kantonos tiks ieviesta vēl vairāk obligātu vakcināciju.
Citiem vārdiem sakot, iespēja, ka pastāv būtisks risks, var atkārtoties ļoti ātri, ja PVO attiecīgi rīkosies.
Arī, piemēram, kā mēs esam redzējuši, piemēram, saistībā ar koronas slimību, kad vienkārši parādās
tests, kas rada iespaidu, ka slimība izplatās ļoti ātri.
Tāpēc mums jārēķinās ar to, ka tas var notikt ātri.
Jā, ja jūs par to runājat: Kāda ir obligātās vakcinācijas prasība? Ievērojams risks.
Kad pastāv būtisks risks?
Ja PVO tagad izsludina pandēmiju un pēc tam paziņo, ka tagad ir jāveic testēšana.
To mēs zinām no koronavīrusu ēras ar PCR testu.
Tagad mēs zinām, ka ir bijuši daudzi kļūdaini pozitīvi rezultāti.
Tas nozīmē, ka daudzi cilvēki tika pārbaudīti kā slimi, bet nemaz nebija slimi.
Tad mums ir plaša izplatība, un pastāv risks, ka kāds kantons vai pat Federālā padome
īpašā situācijā noteiks obligātu vakcināciju.
Tieši šeit slēpjas briesmas.
Arī ABF Šveice ir publicējusi paziņojumu presei ar nosaukumu "Vakcinācijas pienākumu pārbaude".
Vai jūs varētu mums sniegt pārskatu par to, kā dažādos kantonos tiek pildīti
individuālie vakcinācijas pienākumi un piemēroti sodi?
Jā, ar prieku. Ar Sanktgallenes kantonu diskusijās par obligāto vakcināciju ir notikusi liela kustība.
Pēc tam ABF Šveice izvērtēja faktisko situāciju kantonos.
Esam izveidojuši pārskata tabulu.
Tos var atrast mūsu tīmekļa vietnē, kur tos var arī lejupielādēt PDF formātā.
Mēs konstatējām, ka deviņos kantonos, kuros nav obligātās vakcinācijas programmas, ir deviņi
kantoni, kuros nav obligātās vakcinācijas programmas.
Es teicu, ka EpG 22. pants kantoniem dod iespēju ieviest obligātu vakcināciju, bet tiem tas nav obligāti jādara.
Un deviņi kantoni ir teikuši, ka mēs to nevēlamies.
Vēl mums ir astoņi Šveices kantoni, kas ir ieviesuši obligātu vakcināciju, bet nav noteikuši soda noteikumus.
Citiem vārdiem sakot, viņi faktiski ir īstenojuši to, ko EpG padara iespējamu.
Vēl ir kantoni, kuros ir obligāta vakcinācijas programma ar soda klauzulu.
Un tie ir kritiskie vai interesantie. Jums ir jāpaskatās tuvāk.
Tie ir Apencelles Ausserrhodenas, Bāzelandes un Sanktgallenes kantoni - mēs zinām, ka Sanktgallenes kantons vēl nav
stājies spēkā, jo tas tikai tagad tiek apspriests parlamentā.
Tad Šafhauzene - arī Šafhauzene vēl nav stājusies spēkā, šeit vēl notiek apspriešanās
process, kas ilgst līdz šā gada marta beigām.
Pārējie kantoni ir Tičīno, Voda, Valē, Cuga un Cīrihe.
Tas nozīmē, ka visos šajos kantonos ir paredzēta obligāta vakcinācija ar sodiem.
Un tas tiek organizēts ļoti dažādi.
Tātad mums ir paredzēti sodi no 500 franku līdz 100 000 franku.
Tas ir ļoti atšķirīgi.
Un šeit, protams, rodas ļoti svarīgs jautājums.
Vai kantoni vispār drīkst to darīt?
Vai tās ir pilnvarotas uzlikt sodus vai nē?
Tā kā Epidēmiju likumā šādi soda noteikumi nav paredzēti.
ABF Switzerland uzskata, ka tas nav pieļaujams.
Tas nozīmētu, ka visas šīs krimināltiesību normas ir pretrunā federālajiem tiesību aktiem un neatbilst konstitūcijai.
Tas nozīmē, ka šie krimināltiesību noteikumi nav pieļaujami un ir jāizņem no likumiem.
Kurš patiesībā nosaka, kad pastāv nopietnas briesmas?
Vai tas notiek automātiski, kad PVO izsludina starptautiskas nozīmes ārkārtas situāciju
sabiedrības veselības jomā, vai arī kad tieši tas notiek?
PVO ģenerāldirektors, kā jūs teicāt, var izsludināt "starptautiska mēroga ārkārtas
situāciju sabiedrības veselības jomā" (GNIT/PHEIC).
Tas nenozīmē, ka tas automātiski attiecas arī uz Šveici.
Epidēmiju likuma 6. pantā ir noteikta papildu prasība, kas jāievēro.
Šai ārkārtas situācijai Šveicē ir jārada draudi sabiedrības veselībai.
Citiem vārdiem sakot, šie ir divi nosacījumi, kuriem abiem jābūt izpildītiem kumulatīvi,
lai Šveicē varētu piemērot īpašo situāciju.
Un tas būtu priekšnoteikums, lai Federālā padome varētu izdot obligātās vakcinācijas programmu.
Kādas sekas Šveicei radītu šāda obligāta vakcinācijas programma?
Vai tad varētu būt tā, ka pastāv divu līmeņu sabiedrība ar dažādām tiesībām un neizdevīgiem apstākļiem?
Ja Federālā padome īpašos gadījumos noteiktu obligātu vakcināciju, tad, protams, ir iespējams, ka tie,
kas vakcinējušies netiks, cietīs zināmus zaudējumus.
Šajā kontekstā tas ir ļoti interesanti:
Kad Nacionālajā padomē un Valsts padomē saskaņā ar 22. pantu tika apspriests Epidēmiju likums - tas bija 2013./2014.
gadā -, bija ļoti skaidri balsojumi par to, ko politiķi domāja un, pats galvenais, ko viņi nedomāja domāt.
Un tas tagad ir ļoti svarīgi attiecībā uz šiem veselības aprūpes likumiem kantonos.
Piemēram, debatēs Nacionālajā padomē un Valsts padomē tika teikts, ka vakcinācija nav obligāta.
Turklāt ir pausts viedoklis, ka neviens netiks vakcinēts pret savu gribu, un, ja vakcinācija būtu obligāta,
likumā būtu jāparedz sankcijas. - Taču šādu iespēju nav.
Tas nozīmē, ka tas, par ko pirms dažiem gadiem debatēja parlamentā, tagad palīdz mums labāk
kategorizēt šos likumus ar kantonu krimināltiesību normām.
Tas nozīmē, ka federālais likumdevējs skaidri nosaka, ka nedrīkst būt nekādas piespiešanas.
2025. gada septembrī Federālā padome atbildēja uz kāda parlamenta deputāta jautājumu, un es citēju:
"Tāpat kā pašreizējā Epidēmiju likumā, arī pārskatītajā projektā nav ietverts soda
noteikums par vakcinācijas pienākuma neizpildi."
Citiem vārdiem sakot, šeit ir skaidras norādes, ka nedrīkst būt nekādas piespiešanas, pat netiešas piespiešanas.
Un tagad jūs esat teicis, vai tas varētu novest pie divlīmeņu sabiedrības?
Un šeit, manuprāt, joprojām pastāv draudi, ka var veidoties divlīmeņu sabiedrība.
No Epidēmiju likuma daļējās pārskatīšanas mēs zinām, ka federālā valdība vēlas veicināt vakcināciju.
Tāpēc kantoniem ir jāveic sagatavošanās darbi, lai nodrošinātu, ka iedzīvotāji var tikt vakcinēti ātri un viegli.
Pasākumi tiek plānoti skolās - mēs atceramies vakcinācijas autobusus, kas tad tika novietoti rotaļu laukumā.
Arī darba devējiem jāsaņem atbalsts, lai darbinieki varētu viegli un bez problēmām vakcinēties darba laikā.
Tātad mēs redzam tendenci: vairāk vakcinēšanās.
Un, protams, ja mēs tagad zinām arī to, ka pastāv obligātās vakcinācijas iespēja, tad, protams, pastāv šīs netiešās
piespiešanas draudi, ka cilvēki, kuri netiktu vakcinēti, tad vairs nevarētu piedalīties sabiedriskajā dzīvē,
piemēram, pat bez soda noteikuma - mēs to zinām no Corona perioda - vai arī viņiem būtu jābaidās par savu darbu.
Un tad, manuprāt, mēs esam nonākuši tieši tajā brīdī, kad mums ir jāsaka, ka šī ir divu līmeņu sabiedrība.
Un to mēs nevēlamies.
Ļoti satraucoši ir arī PVO ģenerāldirektora teiktais šajā sakarā.
Viņš saka, ka "mēs dzīvojam pandēmiju gadsimtā, un pēc pandēmijas ir pirms pandēmijas".
Citiem vārdiem sakot, mums ir jārēķinās ar to, ka korona nebija atsevišķs gadījums, bet ka
vienmēr pastāv iespēja, ka PVO izsludinās pandēmiju.
Un tagad mēs zinām, kādas sekas mūs var piemeklēt.
Arī PVO ģenerāldirektors šajā sakarā vairākkārt ir teicis, ka mums pret nevakcinētajiem jāvēršas stingrāk un stingrāk.
Tāpēc viņa nostāja ir ļoti skaidra.
Jā, es arī domāju, ka tā varētu būt salami taktika, ka Federālā padome vēl nesaka, ka obligātā
vakcinācija patiešām būs, ka tā tiks ieviesta lēnām.
Taču virziens, kā jūs sakāt, ir diezgan skaidrs: mēs vēlamies veicināt vakcināciju.
Un kas var garantēt, ka nākamajā posmā tas netiks atkal pastiprināts?
Šajā kontekstā man šķiet acīmredzams arī tas, ka Federālā padome ir paziņojusi, ka ar koronas problēmu ir labi galā un ka šie
grozījumi Epidēmiju likumā un Veselības aizsardzības likumā faktiski ir mācība, kas
gūta no šī koronas perioda. Kā jūs to redzat?
Jūs varat iedomāties, ka es uz lietām skatos pavisam citādi.
Federālā padome gandrīz kā lūgšanu ritenī saka: "Mēs esam samierinājušies ar koronavīrusa periodu, un tāpēc mēs
tagad pārskatām Epidēmiju likumu, jo esam guvuši visas svarīgās un pareizās mācības no šī koronavīrusa perioda.".
Es to tā nemaz neuzskatu, jo Federālā padome neņem vērā daudzus zinātniskus pētījumus, kas mums ir bijuši
jau agrāk, un tagad arī jaunus zinātniskus pētījumus, kas parādījušies pēdējo gadu laikā.
Piemēram, Federālā padome pieņem, ka maskas ir efektīvas.
Šodien mēs zinām, ka maskas neaizsargā, un ir veikti neskaitāmi pētījumi.
Federālā padome arī pieņem, ka "modRNA injekcija" , kas tika ievadīta, ir droša un efektīva
un ka nav blakusparādību vai vakcīnas bojājumu.
Arī šeit mēs šodien redzam pavisam citu ainu.
Tāpēc Federālā padome atsakās izskatīt visus šos jautājumus.
Un mēs, ABF Šveice, sakām, ka Epidēmiju likuma daļēja pārskatīšana, kurā tieši šie
punkti ir jāiekļauj likumā, ir nepieņemama.
Tāpēc mēs aicinām vispirms veikt šā vārda cienīgu pārvērtēšanu.
Un tikai tad var pārskatīt Epidēmiju likumu.
Šim nolūkam mēs esam sākuši petīciju, kuru var parakstīt ikviens pilsonis , ja cilvēki arī uzskata, ka
vispirms vēlamies pārskatīšanu un tikai pēc tam izmaiņas.
Un pārmaiņas nozīmē, kā mēs tagad esam nedaudz redzējuši: Epidēmiju likuma pastiprināšana.
Šveice ievēro PVO starptautiskos veselības aizsardzības noteikumus.
Ko jūs domājat par PVO?
Vai PVO patiešām galvenokārt nodarbojas ar slimību apkarošanu, vai arī tās mērķi ir pavisam citi?
Ja mēs aplūkojam PVO konstitūciju un tās 1. pantu, pantu par mērķi, tajā ir teikts, es citēju: "PVO mērķis ir palīdzēt
visām tautām sasniegt pēc iespējas labāku veselības stāvokli".
Un, ja mēs pieņemam šo apgalvojumu, tad tas nozīmētu: jā, PVO ir noderīga organizācija, kas
ir apņēmusies rūpēties par cilvēku veselību.
Jūs minējāt starptautiskos veselības aizsardzības noteikumus.
Ja mēs lasām mazliet rūpīgāk, dziļāk, mēs saprotam, piemēram, ka runa galvenokārt ir par attiecīgiem veselības produktiem.
- Tātad produkti. Vai produkti ir noderīgi cilvēku veselībai, vai drīzāk runa ir par citām lietām?
Izklausās drīzāk pēc mārketinga. Tieši tā.
Un, ja mēs aplūkojam pandēmijas līgumu, kas maijā atkal tiks apspriests Pasaules Veselības asamblejā,
redzam, ka ir paredzēta tirdzniecība ar patogēniem.
Tātad valstis un farmācijas uzņēmumi savā starpā tirgotos ar patogēniem.
Un atkarībā no tā, kad valsts pārdod vai nodod patogēnu, tā saņem kompensāciju.
Tāpēc varat sev jautāt - vai runa ir par veselības produktiem, par patogēnu
tirdzniecību, vai tiešām runa ir par cilvēku veselību?
Un, ja mēs paskatāmies tālāk, kas ir PVO finansētāji?
No kurienes PVO ņem naudu?
Un tad mēs redzam, ka lielās naudas summas, kas nāk no trešām pusēm - ne vienmēr no
dalībvalstīm -, ir, piemēram, Gates Foundation vai Gavi.
Gavi ir starptautiskā vakcinācijas alianse.
Un šīs iestādes piešķir mērķfinansējumu.
Citiem vārdiem sakot, viņi saka, ka mēs jums dosim naudu, bet jums tā jāizmanto tam vai citam mērķim.
Un tagad jūs varat uzminēt, kam šī nauda tiks izlietota trīs reizes? - Proti, veselības aprūpes produktiem.
Mēs arī zinām, ka PVO ļoti cieši sadarbojas ar farmācijas uzņēmumiem.
Un tad rodas iespaids - kā to pateikt - ka daudz vairāk rūpējas par varu, naudu un peļņu nekā par cilvēka veselību.
Iespējams, daži no jums jau ir dzirdējuši par "X slimību".
Šo terminu tagad izmanto PVO un arī farmācijas uzņēmumi.
Un ko tas nozīmē? "Slimība X" - X ir vietniekvārds - apzīmē nākamo pandēmiju vai nākamo patogēnu.
Pētījumi jau tiek veikti.
Nejautājiet man, kā veikt pētījumu, ja nezināt, kas ir slimība. PVO to acīmredzot var izdarīt.
Interesanti, ka jau tiek veikti pētījumi par pretlīdzekli.
Tātad jūs meklējat, kā izstrādāt pretlīdzekli, ko pēc tam varētu dot cilvēkiem kā "vakcināciju", kā "mod-mRNA vakcināciju".
Un, ja mēs aplūkojam pieredzi, kas gūta saistībā ar Covid-19, mēs zinām, ka tā bija ārkārtas atļauja un ka pareizais tests netika
pilnībā veikts, jo atļauja tika piešķirta ārkārtas gadījumos.
Zinot, ka šīs injekcijas efektivitāte tiek novērtēta pēc laišanas tirgū, tas ir, pēc tam, kad tā ir ievadīta cilvēkiem.
Zinot, ka šīs modificētās mRNS tagad tiek apsvērtas arī vēža terapijai, rodas slikta sajūta, ka runa ir vairāk par naudu,
par medicīnas produktu pārdošanu, nevis par cilvēka veselību.
Jā, tas atstāj spēcīgu iespaidu, tev taisnība.
Jā, Staubli kundze, tas neizklausās pārāk labi.
Kādas iespējas ir vienkāršiem pilsoņiem, lai iebilstu pret obligāto vakcināciju Šveicē?
Un ko jūs kādam ieteiktu, ja līdz tam patiešām nonāktu?
Pirmais, ko es teiktu: "Pārtrauciet sākumus."
Kantonu veselības aizsardzības likumos nedrīkst būt obligātu vakcinācijas prasību.
Citiem vārdiem sakot, kur jūs joprojām varat ietekmēt, piemēram, Šafhauzenes kantonā.
Līdz 31. martam rakstiet savas atbildes uz apspriešanu un sakiet: "Mēs nevēlamies obligātu
vakcināciju un noteikti ne soda noteikumus."
Taču šajā daļējā pārskatīšanā no Epidēmiju likuma ir jāizslēdz arī obligātā vakcinācija.
Un "vakcinācija" - man patīk lietot šo vārdu pēdiņās, jo runa nav par parasto vakcināciju.
Bet jebkurai vakcinācijai ir jābūt brīvprātīgai.
Un cilvēki nedrīkst būt neizdevīgākā situācijā, ja viņi atsakās vakcinēties. Tas ir jāiekļauj tiesību aktos.
Un tas ir diezgan pārsteidzoši, ka Sanktgallenes kantonam savā likumā bija šāds noteikums, kas
joprojām ir spēkā, un tas vēlas šo noteikumu svītrot.
Un mēs sakām: "Nē, tieši tā ir pareizi. Atgriezieties atpakaļ."
Tad ir pilnīgi skaidrs: krimināltiesību normas ir jāatceļ visur.
Un jūsu jautājuma otrā daļa: "Ko jums vajadzētu darīt, ja jūs skartu šāda obligātā vakcinācijas programma?"
Tad es vienkārši uzskatu, ka ir ļoti svarīgi atcerēties, ka Federālajā konstitūcijā mums ir garantēta fiziskā integritāte.
Mums pašiem jāizlemj, ko mēs vēlamies darīt ar savu ķermeni un ko nevēlamies darīt.
Katra vakcinācija ir miesas bojājums. Tas ir kriminālnoziegums, vai ne?!
Tas nozīmē, ka, ja kāds nonāk šādā situācijā, ir ļoti svarīgi, lai viņš nepakļautos šim
netiešajam vakcinācijas pienākumam un paliktu nelokāms.
Un tad, ko jūs, iespējams, varat vienkārši darīt citā politiskajā līmenī, runāt ar saviem politiķiem, kantonu
padomniekiem, kantonu lielajiem padomniekiem, Nacionālo padomi un Valstu padomi Bernē, federālajā līmenī.
Rakstiet vēstules šiem cilvēkiem un sakiet: "Mēs nepiekrītam."
Tāpēc šis ir aicinājums ikvienam, kas to dzird, darīt to pašu.
Un tad, kā jau minēju, lūdzu, lūdzu, parakstiet mūsu lūgumrakstu "Nepārskatīt Epidēmiju likumu bez atkārtotas izvērtēšanas"!
Šo lūgumrakstu varat parakstīt tiešsaistē mūsu tīmekļa vietnē.
Un ir ļoti svarīgi, lai katrs vīrietis un katra sieviete varētu parakstīt šo lūgumrakstu. Neatkarīgi no dzīvesvietas.
Tas nozīmē, ka jums nav obligāti jādzīvo Šveicē, jūs varat dzīvot arī ārzemēs.
Jums nav jābūt Šveices pilsonim, jūs varat būt arī ārzemnieks.
Tie var būt arī ārzemēs dzīvojoši Šveices pilsoņi, un tas nav atkarīgs no viņu vecuma.
Tas nozīmē, ka šo lūgumrakstu var parakstīt patiešām ikviens vīrietis un sieviete.
Un jo vairāk parakstu mums būs - un tas ir arī aicinājums cilvēkiem, kas skatās šo video - jo vairāk parakstu mums būs un
jo vairāk mēs varēsim iesniegt Bernam, jo lielāks svars, protams, būs, un jo vairāk politiķiem būs
jāsaprot, ka mēs nevaram vienkārši skatīties projām.
Un tad, protams, ja iespējams, rakstiet atbildes uz konsultācijām.
Un tad, pats galvenais, ejiet un balsojiet!
Daudzi cilvēki saka: "Jā, no tā vienalga nav nekādas jēgas. Viņi tik un tā Bernē darīs, ko gribēs."
Nē, lūdzu, ejiet pie vēlēšanu urnām, balsojiet, balsojiet.
Un, ja par Epidēmiju likumu tiks rīkots referendums, lūdzu, parakstiet to un pēc tam, protams, ejiet un balsojiet vēlreiz.
Un visbeidzot, vienkārši, lai visi politiķi to saprot: 2027. gada rudenī atkal notiks
Nacionālās padomes un Valstu padomes vēlēšanas.
Skatiet, par ko balsosiet 2027. gada rudenī.
Es tiešām varu tikai atbalstīt šo lūgumrakstu "Neviena daļēja pārskatīšana bez atkārtotas izvērtēšanas".
Federālā padome apgalvo, ka koronavīruss ir labi pārvaldīts, taču mēs visi zinām, ka tas tā nav.
Tāpēc, lūdzu, parakstiet šo lūgumrakstu. Es pats to esmu darījis.
Tas ir ļoti ātri - 30 sekundes, un jūs esat iekļauts.
Un vēlreiz paldies jums, Staubli kundze. Jūs esat varonis, ka iesaistījāt sevi cīņā.
Mēs ļoti priecājamies, ka ir tādi cilvēki kā jūs.
Mēs vēlam jums un uzņēmumam ABF visu to labāko un panākumus, un mēs atbalstīsim jūs, kur vien spēsim.
Liels paldies par interviju. Paldies.