Laipni lūdzam Dr. Andreasu Sēniksenu piedalīties Kla.TV intervijā.
Esam gandarīti, ka šodien varam jums dot iespēju paust savu viedokli par pašreizējiem ARD un
Tagesschau ziņojumiem par obligāto vakcināciju pret masalām.
Vispirms vēlamies Jūs īsi iepazīstināt ar sevi: Jūs esat dzimis un uzaudzis Vācijā, studējis medicīnu ASV un Minhenē
un pēc specializācijas iegūšanas no 1997. līdz 2012. gadam strādājāt par ģimenes ārstu internistu savā praksē.
Vienlaikus jūs sākāt zinātnisko darbu ar pierādījumos balstītu medicīnu, pacientu drošību un zāļu drošumu.
2006. gadā jūs iecēla par vispārējās medicīnas profesoru Zalcburgas Paracelsus Universitātē.
Pēc tam viņš strādāja par profesoru Vitenas-Herdeckes universitātē un Vīnes Medicīnas universitātē.
2013. gadā jūs saņēmāt Deivida Saketa balvu par uz pierādījumiem balstītu medicīnu un no 2019. līdz 2021. gadam bijāt arī Vācijas
Uz pierādījumiem balstītas medicīnas tīkla priekšsēdētājs.
Jūs esat arī mācību grāmatas "Wissenschaftskompetenz in der Medizin" un grāmatas "Die Angst- und
Lügen-Pandemie" par koronavīrusa krīzes risināšanu autors.
Jūsu kontā ir arī 100 starptautiski atzītu speciālistu publikācijas.
Gadiem ilgi jūs esat nosodījuši ārstu un zinātnieku interešu konfliktus, kas veicina
medicīnisko pasākumu efektivitātes balināšanu.
Jūs par to vairākkārt kritizēja, taču jūsu kritika tomēr tika novērtēta.
Savā grāmatā jūs ziņojat, ka zinātniskais diskurss nav bijis iespējams tikai kopš koronavīrusa parādīšanās.
Koronavīrusa pandēmijas laikā jūs uzdrošinājāties publiski apšaubīt koronavīrusa
pasākumus un brīdināt par to letālajām sekām.
Viņi riskēja un zaudēja profesora amatu Vīnes Universitātē un neilgi pēc tam arī vadību
Vācijas Uz pierādījumiem balstītas medicīnas tīklā.
Bet jūs neesat atrunāti.
Pat pēc Corona jūs atkal aktīvi darbojāties un kritizējāt prasību vakcinēties pret masalām.
Piemēram, ar prezentāciju preses simpozijā par "Likumu par masalu aizsardzību".
Jūsu secinājums uz jautājumu: "Vai vakcinācija pret masalām ir kaitīga?" bija šāds: "Ieguvuma un kaitējuma
attiecība, raugoties no individuāla bērna viedokļa, un tas ir jautājums, noteikti ir negatīva."
Nesen jūs rakstījāt atklātu vēstuli Vācijas veselības ministrei Ninai Vārkenei.
2026. gada 26. februārī ARD raidījumā "Panorāma" par tēmu: "Masalas: Kā vakcinācijas pretinieki sabotē
obligāto vakcināciju". Dr. Sönnichsen, kā tas notika?
Jā, kā tas notika?
Man piezvanīja žurnālists no Norddeutscher Rundfunk un teica, ka mēs vēlamies sagatavot līdzsvarotu reportāžu par
obligātās vakcinācijas pret masalām plusiem un mīnusiem.
Vai esat gatavs piedalīties un ierasties uz interviju?
Un tad es teicu: jā, principā es, protams, labprāt piedalīšos.
Un es priecājos, ka šeit acīmredzot ir plāns faktiski uzsākt diskusiju par obligāto vakcināciju, kas šobrīd ir
diezgan pretrunīgi vērtēta, un, starp citu, ne tikai starp kampaņas aktīvistiem pret vakcināciju.
Un es pati neesmu pret vakcināciju, es esmu vakcinācijas kritiķe, bet galvenokārt esmu uz
pierādījumiem balstītas medicīnas piekritēja.
Un ar katru vakcināciju, tostarp, protams, ar masalu vakcināciju, ir rūpīgi jāizvērtē, kādi ir ieguvumi un trūkumi.
Kāda ir pētījuma situācija? Kāda ir epidemioloģiskā situācija? Vai vakcinācija ir pamatota?
Vai tam vispār ir kāda jēga? Cik efektīva tā ir? Kādas blakusparādības ir saistītas ar to?
Vai tas ir samērīgi ar masalu potenciālo kaitējumu? Šī diskusija ir jārisina.
Jā, raidījums pats par sevi nebija līdzsvarots.
Es citēju raidījumu, kurā viņi runā par: "Neaizmirstiet masalas.
Vēl pirms 50 gadiem Vācijā no tās regulāri mirst bērni."
Un tālāk: "Masalām var būt nopietnas sekas vai pat letāls iznākums."
Un tad tiek citēts Dr. Hartig: "Mēs Vācijā to vairs nezinām, jo mēs vakcinējam bērnus.
Pasaulē katru gadu no masalām mirst vairāki tūkstoši cilvēku."
Ko tu vari pastāstīt par masalu bīstamību?
Nu, masalas, protams, nav pilnīgi nekaitīga slimība, tas ir skaidri jāpasaka.
Tomēr, un šeit mums ir ļoti labi dati no ASV, jo ASV jau 1912. gadā tika ieviesta prasība ziņot par
masalām, t. i., par masalām kā slimību, par kuru jāziņo.
Atšķirībā no Vācijas, kur paziņojums par masalām ir obligāts tikai kopš 2001. gada.
Citiem vārdiem sakot, tā tika ieviesta laikā, kad vairāk vai mazāk visi iedzīvotāji jau bija vakcinēti.
ASV dati liecina, ka 60. gadu sākumā mirstība no masalām bija samazinājusies gandrīz līdz nullei.
Jebkurā gadījumā, pat sekojot skaitļiem tālāk vakcinācijas periodā, jūs neredzat turpmāku nāves gadījumu
skaita kritumu, bet tie vienkārši turpina pakāpeniski samazināties, tāpat kā tie samazinājās jau iepriekš.
Tātad mēs neredzam nekādu vakcinācijas ieviešanas ietekmi.
Jāsaka, ka, kad cilvēki šodien runā, kā tas bija Panorama raidījumā, par to, ka pirms 50 gadiem bērni
miruši no masalām, tas nav pamatots salīdzinājums.
Salīdzinot ar situāciju pirms 50 gadiem, t.i., 50., 60. gadiem vai pat agrāk, pirms vakcinācijas
ieviešanas, situācija Vācijā bija pilnīgi atšķirīga.
Tas vēl bija pēckara laiks, mums nebija tādas medicīniskās aprūpes, kāda ir šodien,
nebija tādu higiēnas apstākļu, kādi ir šodien.
Es joprojām atceros, kad ciemojāmies pie vecmāmiņas Maincā, ūdens no krāna bija brūnas krāsas.
Tāpēc šodien situācija ir pavisam citāda.
Un atsaukties uz pagājušā gadsimta 50. un 60. gadu mirstības rādītājiem, lai pamatotu obligāto
imunizāciju pret masalām, ir vienkārši absurdi.
Patiesībā mums ir jāaplūko pašlaik pieejamie dati. Un mums praktiski nav masalu gadījumu.
Ilgtermiņā, t.i., ja aplūkojam pēdējos desmit gadus, vidēji gadā ir reģistrēti 330 saslimšanas
gadījumi ar masalām. No 83 miljoniem iedzīvotāju.
Citiem vārdiem sakot, šai slimībai pašlaik nav nekādas nozīmes.
Vakcinācijas aizstāvji vienmēr saka: jā, tas tāpēc, ka visi ir vakcinēti. Bet tā nav taisnība.
Tātad vairāk nekā 50 % no tā sauktās ganāmpulka imunitātes, ko mēs šodien uzturam, joprojām nāk no
populācijas, kas bija saslimusi ar masalām, proti, no visiem tiem, kas dzimuši pirms 1973. gada.
Un tas joprojām ir 50 procenti iedzīvotāju.
Tas nozīmē, ka 50 % iedzīvotāju joprojām ir dabiskā aizsardzība pret masalām, kas ir daudz labāka nekā vakcinācijas aizsardzība.
Cilvēks, kurš ir slimojis ar masalām vienu reizi mūžā, ir imūns pret tām visu atlikušo mūžu.
Vakcinācijas efektivitāte ir tikai 80-85%.
Par to ir izstrādāts Cochrane pārskats .
Tātad nav tā, ka es šos skaitļus izdomāju, bet tie ir novērojumi, kas ir ļoti rūpīgi un zinātniski analizēti.
RKI un vakcinācijas propagandisti Vācijā vienmēr apgalvo, ka vakcinācijas efektivitāte ir 98 procenti.
Diemžēl tā nav taisnība. Serokonversijas līmenis ir 98 procenti.
Vai varat to paskaidrot vēlreiz? Kas ir serokonversija?
Serokonversija, t.i., ja kādu vakcinē un pēc tam mēra antivielas, tās palielinās.
Tomēr tās dabiski palielinās daudz mazāk nekā tad, ja kāds ir pārcietis šo slimību.
Un arī šis antivielu palielinājums nav droša aizsardzība.
Tas nozīmē, ka nav pareizi izmantot serokonversijas rādītājus vakcīnas efektivitātes
noteikšanai. Ir jāmēra reālā vakcinācijas efektivitāte.
Bet, ja aplūkojat masalu saslimšanas gadījumus un masalu komplikācijas un vakcinācijas efektivitāti,
lai novērstu letālus gadījumus vai komplikācijas, tad, protams, ir jāaplūko abas monētas puses.
Tas nozīmē, ka ir jāņem vērā arī šo vakcināciju blakusparādības. Un tas tiek darīts pilnīgi nepareizi.
RKI, un arī Panorāmas raidījumā tas ne pārāk skaidri izskanēja, bet tā tas parasti notiek.
Ja ar masalām saslimst 10 000 cilvēku, ir tik un tik daudz komplikāciju.
Tas neatbilst patiesībai, jo šie skaitļi ir balstīti uz 1960. gadiem.
Mums nav aktuālu skaitļu no Vācijas.
Taču 10 000 saslimšanas gadījumu ar masalām ir salīdzināmi ar 10 000 vakcinētu cilvēku.
Taču tas ir maznozīmīgs aprēķins, jo nav 10 000 saslimšanas gadījumu ar masalām, bet tikai 230
saslimšanas gadījumu ar masalām gadā, pagājušajā gadā.
No otras puses, pagājušajā gadā tika vakcinēti 1,2 miljoni cilvēku.
Tas nozīmē, ka vakcināciju tiek veikts daudz vairāk, nekā ir saslimšanas gadījumu ar masalām.
Tāpēc, pat ja masalu komplikāciju līmenis ir augstāks nekā vakcinācijas komplikāciju līmenis, absolūtā izteiksmē pēc
vakcinācijas ir daudz vairāk komplikāciju nekā pēc masalām.
Jā, raidījums "Panorāma" apgalvo, ka vakcinācijas blakusparādības nav biežas un smagas . Ko jūs uz to sakāt?
Jā, tas ir nepareizi. Tie ir klaji meli.
Katru gadu Paula Ērliha institūtā tiek ziņots par aptuveni 100-150 nopietnām vakcīnu blaknēm.
Paula Ērliha institūts analizē šos gadījumus, un ir veikta analīze par desmitgadi no 2001. līdz 2012. gadam.
Un tajos gadījumos, par kuriem ir ziņots, gadā vidēji ir aptuveni 120 nopietni gadījumi, nevis maznozīmīgi
gadījumi, tie pat netiek ņemti vērā, jā, nopietni gadījumi.
Pat Pola Ērliha institūts apgalvo, ka cēloņsakarība ar vakcināciju ir iespējama vai ticama aptuveni pusē gadījumu.
Tātad mēs esam, teiksim, no 120, pieņemsim, ka Paula Ērliha institūtam ir taisnība, jā.
Tomēr mēs zinām, ka Pola Ērliha institūts vienmēr mazina savus apgalvojumus.
Tas nozīmē, ka pastāv tendence banalizēt vakcināciju un noliegt vakcīnu kaitējumu.
Bet pieņemsim, ka patiešām ir tikai 60, kas ir cēloņsakarīgi saistīti ar vakcināciju.
Tāpēc tagad mums ir arī nepietiekami ziņoti dati , kas ir aptuveni 10-20 pret 1.
Un tā ir taisnība, kā atzīst arī pats Pola Ērliha institūts savās publikācijās...
Kas tad nozīmē, ka nav sniegti pietiekami daudz ziņu?
Tiek ziņots tikai par katru desmito līdz divdesmito vakcinācijas blakusparādību gadījumu.
Jā, tātad tagad mēs varam reizināt 600 ar 20, tad mēs esam pie 1200, pie 1200 blakusparādībām.
Par to, ka šīs blakusparādības nav tik reti sastopamas, liecina arī tādi pētījumi kā nesen publicētais Henrija Forda pētījums.
Tas liecina, ka vakcinētiem bērniem ir ievērojami lielāks hronisku slimību risks nekā nevakcinētiem bērniem.
Jā, gandrīz 60 procentiem vakcinēto bērnu bija vismaz viena hroniska slimība,
salīdzinot ar tikai 18 procentiem nevakcinēto bērnu.
Tātad šīs vakcinācijas blakusparādības nav tik retas.
Un, ja mēs vēlreiz pabeidzam aprēķinus, jā, mums ir 1200 nopietnas blakusparādības, kas saistītas ar
vakcināciju, no kurām aptuveni 5-10 % ir tikai ziņotas.
Katru gadu tiek veikti aptuveni 1,2 miljoni vakcināciju.
Tātad viena dzimstības kohorta tiek vakcinēta un pēc tam vakcinēta vēlreiz.
Tas nozīmē, ka viena dzimstības kohorta Vācijā ir aptuveni 650-700 000 bērnu.
Ja viņi visi tiktu vakcinēti divas reizes, mēs iegūtu 1,4 miljonus vakcināciju.
Nē, bet mēs to neesam darījuši. Ir zināms skaits cilvēku, kas atsakās no vakcinācijas un pēc tam atrod veidus, kā to apiet.
Tātad, teiksim, 1,2 miljoni vakcināciju - 1 200 vakcīnu izraisītas traumas.
Tas nozīmē, ka katrs tūkstošais bērns ir cietis no vakcīnas radīta kaitējuma.
Tas ir diezgan daudz. Tātad tas būtu...
Un tas ir diezgan daudz.
Protams, ir ļoti liela iespēja, ka mans bērns būs viens no tiem 999, kur nekas nenotiks.
Taču, manuprāt, tas ir jāaplūko saistībā ar vakcinācijas ieguvumiem.
Un ieguvums, t.i., individuālais ieguvums no vakcinācijas, pašlaik ir nulle.
Jā, jo masalu saslimšanas gadījumu nav, bet pavisam cits stāsts ir tad, kad vecāki nolemj pārcelties
uz Nigēriju kopā ar savu bērnu un strādāt krūmājā.
Jūs joprojām varat diskutēt par to, jā, masalas tur joprojām ir endēmiskas, vai ir jēga bērnu vakcinēt.
Bet vācu bērnam ieguvumu un kaitējuma attiecība ir izteikti negatīva.
Tāds ir mans pamatojums. Tagad es izsniedzu atbrīvojumus no vakcinācijas.
Mans arguments ir relatīva kontrindikācija.
Medicīnā to definē kā lielu varbūtību, ka medicīniskās iejaukšanās kaitējums ir lielāks nekā ieguvums.
Un skaitļi par Vāciju ir pilnīgi skaidri.
Tāpēc pašreizējā epidemioloģiskajā situācijā vakcinācija var vairāk kaitēt nekā dot labumu veselam vācu bērnam.
Ja, tad tagad mēs varam to apspriest.
Jā, protams, jā, tikai tāpēc, ka visi ir vakcinēti. Jā, varbūt.
Bet man ir svarīgi, kāds bērns sēž manā priekšā.
Jā, jūs, vakcinācijas aizstāvji, to nepieņemat.
Viņi saka, ka tas ir kolektīvs risks. Mums ir vajadzīga ganāmpulka imunitāte. Kā jūs to risinātu?
Un 50 % no ganāmpulka imunitātes joprojām veido cilvēki, kas ir pārcietuši masalas.
Tātad tas ir maznozīmīgs aprēķins, ka tas ir vakcinācijas nopelns.
Ir arī citi autori, kas apgalvo, ka ganāmpulka imunitāte pastāv tikai dabiski pārnēsājot
slimību, nevis vakcinējoties. Vai jūs tam piekrītat?
Es tam piekrītu, jā, jo vakcinācijas efektivitāte nav 100 %.
Tāpēc mūsu iedzīvotāju imunitātes stāvoklis vakcinācijas dēļ katru gadu pasliktinās, jo no tiem 50 procentiem
iedzīvotāju, kuriem joprojām ir dabiskā aizsardzība pret masalām, katru gadu mirst viens miljons.
Un cilvēki, kuri ir vakcinēti līdz 80, 85, 90 vai pat 95 procentiem, un tie, kuriem pēc tam ir tikai
80 līdz 85 procentu aizsardzība, pakāpsies augstāk.
Un vai tad mēs varam pieņemt, ka masalu gadījumu skaits nākotnē atkal strauji pieaugs?
Tas ir pilnīgi iespējams.
Jo parasti, kad infekciju skaits pieaug, kā tas ir noticis ar koronas vīrusu, par to tiek
vainoti nevakcinētie. Tā būtu vainas maiņa.
Tieši tā, tā tas ir. Jā, tāpēc, protams, arī nevakcinētie dod savu ieguldījumu, bet arī vakcinētie dod savu ieguldījumu.
Jā. Tagad jūs apliecināt, ka bērni ir piemēroti vakcinācijai pret masalām.
Jūs to atklāti reklamējat arī savā tīmekļa vietnē. Kas jūs pamudināja spert šo soli?
Nu, es to nereklamēju, es sniedzu cilvēkiem līdzsvarotu informāciju.
Es runāju arī ar cilvēkiem, kuri nāk pie manis, jo kritizē vakcināciju vai domā, vai viņiem vajadzētu ievērot
šo vakcinācijas pienākumu, un sniedzu viņiem izsvērtu informāciju par vakcinācijas plusiem un mīnusiem.
Tāpēc es principā neesmu pret vakcināciju. Šajā brīdī man tas ir ļoti skaidri jāuzsver.
Bet jums ir jāizvērtē katra cilvēka individuālā situācija un jāizlemj, vai es to gribu vai negribu.
Un pacientam ir jāsaka pēdējais vārds.
Tāpēc es rakstīju Vārkenas kundzei, jo viņa, atbildot uz Kenedija kritiku, Federālās veselības ministrijas
tīmekļa vietnē paziņoja: "Vācijā pacientu autonomiju un terapijas brīvību garantē Pamatlikums.
Un tad es sev jautāju, kā tas var būt, ka imunizācija pret masalām ir obligāta?
Tā nav pacienta autonomija, tā ir valsts piespiešana.
Un pašlaik šī valdības kontrole noteikti nav pamatota.
Tātad, ja lielākā daļa vecāku patiešām nolemj, ka mēs vairs nevakcinēsim savus bērnus, un tad ievērojami palielināsies
masalu gadījumu skaits, tad mums par to ir jādomā vēlreiz.
Bet es neredzu šādu situāciju. Tā arī nenotiks.
Un biedēšana, kas tagad tiek izplatīta par masalām, noteikti nav pamatota.
Lūdzu, nesaprotiet mani nepareizi. Masalas var būt nopietna, smaga slimība. Tas ir pilnīgi iespējams.
Taču jums ir jāizvērtē risks.
Un tad, kas man ir vissvarīgākais, lēmums par to, vai es vēlos pakļaut savu bērnu masalu
vai vakcinācijas riskam, ir jāpieņem vecākiem.
Nevar būt tā, ka valsts pārņem varu.
Jā. Šajā ARD raidījumā arī ziņo, ka ar šīm vakcinācijas apliecībām var nopelnīt naudu.
Auditorijas interesentiem: Ko ārsts nopelna par vakcināciju?
No masalu sertifikātiem, ko izsniedzu, es nopelnīju diezgan daudz naudas, salīdzinot ar laiku, ko tērēju.
Es neizsniedzu standarta sertifikātus, bet katrs sertifikāts tiek izsniegts individuāli pēc
aptuveni stundu ilgas konsultācijas ar vecākiem.
Tas nozīmē, ka konsultāciju laikā tiek pārrunāti vakcinācijas plusi un mīnusi, kā arī masalu risks.
Un ne tikai Vācijā, bet arī ceļojot uz endēmiskām teritorijām, piemēram.
Tad es no ģimenes sastādīju ļoti detalizētu medicīnisko anamnēzi.
Es analizēju iespējamos pastāvošos riska faktorus, kas var izraisīt vakcīnu kaitējumu.
Un pēc šīs vispārējās konsultācijas beigās tiek sniegta atbilde uz jautājumu: vai mēs kā vecāki vēlamies, lai mūsu bērns tiktu
vakcinēts, vai arī vēlamies, lai mūs atbrīvotu no vakcinācijas?
Un tad es uzrakstu atbilstošu ekspertu atzinumu.
Un šis ziņojums ir pielāgots bērnam un ģimenes vēsturei, riska faktoriem.
Tas nozīmē, ka katram masalu testam es veltu aptuveni pusotru stundu. Un par to man tiek pienācīgi samaksāts.
Tāpēc es bagātēšu ar citām lietām. Jā, ja es gribētu kļūt bagāts, es būtu vakcinējies pret koronavīrusu.
Tas ir tas, kur jūs kā ārsts kļūstat patiešām bagāts. Man bija kolēģi, kas sestdien atkal atvēra savu praksi un veica 300
vakcinācijas pret koronavīrusu, par to iekasējot 7500 eiro.
Jā, vienā rītā, tikai ātri. Un viņi, iespējams, laipni atdeva 200 eiro no tiem savam palīgam.
Tāpēc es nedomāju, ka par to ir nepieciešams diskutēt.
Būt ārstam ir mana profesija, tas ir mans darbs, tas ir mans darba laiks. Un par to tiek pienācīgi atalgots.
Par šo sertifikātu es neprasu milzīgas naudas summas. Juristi pelna vairāk.
Un pediatri galvenokārt pelna vai daudzi pediatri galvenokārt pelna no vakcinācijas un medicīniskām pārbaudēm.
Jā, ir ļoti, ļoti maz pierādījumu par to, ka abi pasākumi patiešām dod bērniem kādu labumu.
Tātad runa nav tikai par masalām... Citas bērnu imunizācijas...
Mēs varētu šo sarunu pagarināt, mēs varētu to arī apspriest.
Jā, tuvojas beigas. Pēdējais jautājums.
Būtībā tikai pieci procenti nevēlas vakcināciju. Varbūt tie ir desmit.
Kāpēc mēs dzenājamies pēc šī nelielā procenta?
Es uzskatu, ka tam ir zināms princips.
Tāds ir tās princips: Valsts rada, pilsonim ir jāpaklausa.
Tāpēc tas noteikti ir punkts. Tad, protams, runa ir par uzņēmējdarbību.
Mērķis ir novērst tā saukto vakcinācijas nogurumu, izmantojot valsts piespiešanu.
Es uzskatu, ka obligātajai vakcinācijai galu galā būs pretējs efekts.
Es uzskatu, ka spiediens vakcinēties, īpaši koronavīrusa laikā, bet arī obligātā vakcinācija
pret masalām, kas tika ieviesta pirms koronavīrusa.
2019. gadā Spāns pieņēma Likumu par masalu aizsardzību.
Es uzskatu, ka tādējādi tiek panākts pretējais.
Cilvēki kļūst jūtīgi, kad viņi ir spiesti kaut ko darīt.
Tad viņi sev jautā: Kāpēc? Kāpēc tas ir nepieciešams?
Lielākā daļa cilvēku apzinās, ka masalu nav. Tāpēc neviens nesaslimst ar masalām.
Ik pa laikam plašsaziņas līdzekļos tiek ziņots par dažiem nelieliem uzliesmojumiem.
Taču lielākā daļa no mūsu 83 miljoniem iedzīvotāju uz savas ādas pieredz, ka masalu nav.
Tas ir tas, ko jūs faktiski novērojat.
Un tas arī atbilst realitātei, jā, masalu nav, izņemot atsevišķus gadījumus, kas, iespējams, galvenokārt ir
ievesti no valstīm, kur masalas joprojām ir ļoti izplatītas.
Tas, protams, ir arī ļoti svarīgs arguments pret obligāto vakcināciju Vācijā.
Tātad, tā sakot, ir teikts, ka mēs vēlamies panākt, lai Vācijā nebūtu masalu.
Jā, mēs nespējam atbrīvot Vāciju no masalām, ja mēs būsim arī migrācijas valsts un visiem cilvēkiem no visas pasaules būs
atļauts šeit ierasties - pret ko man nav nekādu iebildumu, tāpēc es nevēlos iesaistīties šajā diskusijā -, tāpēc
obligātā vakcinācija Vācijā neizskaudīs masalas pasaulē.
Tā ir vēl viena vācu augstprātība, ko grūti pārspēt.
Jā, kā jūs varat iedomāties, ka vēlaties izskaust masalas, ieviešot Vācijā obligātu vakcināciju?
Tas ir vienkārši smieklīgi. Ar šo vakcināciju masalas nevar izskaust.
Tas bija... raidījumā Panorāma pirmais piemērs, kas tika minēts, bija vakcinācija pret bakām kā glābējs, kas noveda pie bakām.
Arī tas noteikti būtu rūpīgi jāpārbauda. Bet es nevēlos to detalizēti aplūkot.
Jebkurā gadījumā var droši apgalvot, ka masalas, visticamāk, neizdosies izskaust ar masalu vakcīnas palīdzību, jo
to rezervuāri pasaulē ir pārāk lieli, lai tos izskaustu.
Jā, Dr. Sönnichsen. Liels paldies par šo vērtējumu un jūsu atbildēm šajā raidījumā Panorāma, lai cilvēki paši varētu izveidot
līdzsvarotāku priekšstatu, ja raidījumam nav izdevies sniegt līdzsvarotu reportāžu. Liels paldies jums un visu to labāko!
Jā, ar prieku, ar prieku! Paldies arī jums!
Kla.TV: Bezmaksas. Neatkarīgi. Bez cenzūras.